ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/432/21 Справа № 444/4844/12 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бондарєва О. І. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року                        Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.
при секретарі         -        Кравченко Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Центрально-Міського суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2012 року
по справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:
В червні 2012 року до Центрально-Міського суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 13.10.2005 року у Центрально-Міському ВРАЦС КМУЮ між сторонами було розірвано шлюб, про що зроблено актовий запис №389. Однак, відповідач відмовляється добровільно ділити майно, набуте ними під час шлюбу та згоди про добровільний поділ майна між ними не досягнуто. Оскільки відповідач самовільно забрав собі частину спільного сумісного майна подружжя, тому позивач просить відійти від рівності часток. 
Рішенням Центрально-Міського суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя – задоволено.
Виділено ОСОБА_2 :
1) вбудовано-прибудоване приміщення загальною площею 166,0 кв.м., розташоване за адресою АДРЕСА_1 вартістю 261100,00 грн.;
2) нежитлову будівлю, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , вартістю 279799,00 грн.;
3) нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою АДРЕСА_3 , вартістю 137450,00 грн.;
4) комплекс, в адмінбудівлі літ. Б-2 (приміщення І поверху №1-6, 13-22, І.ІІ,ІІІ; ІІ поверху №23-27, 46-49,ІV) площею 433,0 кв.м.; в складі літ.В, складське приміщення №1, площею 396,7 кв.м з рампою-6,6х7,0м; гараж літ.К, 12,5х6,5м, який розташований за адресою АДРЕСА_4 , вартістю 188935,00 грн.;
5) чотирикімнатну квартиру житловою площею 51,6 кв.м, загальною площею 84,5 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_5 , вартістю 120000,00 грн.
Виділено ОСОБА_1 все інше майно на суму 656 336,00 грн.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на:
1)вбудовано-прибудоване приміщення загальною площею 166,0 кв.м., розташоване за адресою АДРЕСА_1 вартістю 261100,00 грн.;
2)нежитлову будівлю, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , вартістю 279799,00 грн.;
3)нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою АДРЕСА_3 , вартістю 137450,00 грн.;
4)комплекс, в адмінбудівлі літ. Б-2 (приміщення І поверху №1-6, 13-22, І.ІІ,ІІІ; ІІ поверху №23-27, 46-49,ІV) площею 433,0 кв.м.; в складі літ.В, складське приміщення №1, площею 396,7 кв.м з рампою-6,6х7,0м; гараж літ.К, 12,5х6,5м, який розташований за адресою АДРЕСА_4 , вартістю 188935,00 грн.;
5)чотирикімнатну квартиру житловою площею 51,6 кв.м, загальною площею 84,5 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_5 , вартістю 120000,00 грн.
Додатковим рішенням Центрально-Міського суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі, які складаються з судового збору у розмірі 3219,00 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Центрально-Міського суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2012 року та прийняти нове рішення, яким в порядку поділу майна подружжя, визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на 1/2 частину вбудовано-прибудованого приміщення загальною площею 166,0кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; в порядку поділу майна подружжя, визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на 1/2 частину нежитлової будівлі літ. “А-1”, “А-2”, загальною площею 1865,6 м.кв., у складі якої №1 паркан, №2 ворота, замощення, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; в порядку поділу майна подружжя, визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на 1/2 частину нежитлового риміщення, загальною площею 277,2 м.кв., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 ; в порядку поділу майна подружжя, визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на 1/2 частину комплексу в адмінбудівлі літ. “Б-2”,загальною площею 433 м.кв. (приміщення І поверху №1-6, 13-22, І, ІІ, ІІІ, ІІ поверху №23-27, 46-49, ІV) площею 433 м.кв., в складі літ. Б, складське приміщення №1, площею 396,7 кв.м. з рампою — 6,6*7,0 м., гараж літ. К, 12,5*6,5м., який розташований за адресою: АДРЕСА_4 ; в порядку поділу майна подружжя, визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на 1/2 частину чотирьох кімнатної квартири, житловою площею 51,6 м.кв., загальною площею 84,5 м.кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 .
У відзиві ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2012 року просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні апеляційної скарги на рішення Центрально-Міського суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2012 року та рішення Центрально-Міського суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2012 року залишити без змін.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, а тому уточненні позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. 
Але з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись з наступних підстав.
Судом першої інстанції було встановлено, що 01.04.1988 року між сторонами у справі, було укладено шлюб, зареєстрований у Довгинцівському ВРАЦС КМУЮ, актовий запис №142.
13 жовтня 2005 року Центрально-Міським ВРАЦС КМУЮ цей шлюб було розірвано, актовий запис №389.
За час шлюбу сторонами було придбане наступне майно:
1)вбудовано-прибудоване приміщення загальною площею 166,0 кв.м., розташоване за адресою АДРЕСА_1 , яке придбане нею згідно договору купівлі-продажу від 22.01.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Перекопською І.С. та зареєстрованому у реєстрі за №1-176, про що Фондом комунальної власності міста Криворізької міської ради Дніпропетровської області видано свідоцтво про власність від 10.02.19999 року реєстраційним №97, вартість майна складає 261100,00 грн.;
2)нежитлову будівлю, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , та зареєстрована за нею, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №151792, виданого КП «Криворізьке БТІ» 12.03.2003 року, на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А. 12.12.2002 року за реєстраційним №2222, вартість майна складає 279799,00 грн.;
3)нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою АДРЕСА_3 , та зареєстроване за нею, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно№2607580, виданого КП «Криворізьке БТІ» 20.04.2004 року на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А. 01.10.2003 року за реєстраційним №1973, вартість майна складає 137450,00 грн.;
4)комплекс, в адмінбудівлі літ. Б-2 (приміщення І поверху №1-6, 13-22, І.ІІ,ІІІ; ІІ поверху №23-27, 46-49,ІV) площею 433,0 кв.м.; в складі літ.В, складське приміщення №1, площею 396,7 кв.м з рампою-6,6х7,0м; гараж літ.К, 12,5х6,5м, який розташований за адресою АДРЕСА_4 та зареєстрована за нею згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5873357, виданого КП «Криворізьке БТІ» 18.05.2004 року на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А. 26.03.2004 року за реєстраційним №1109, вартість майна складає 188935,00 грн.;
5)чотирикімнатну квартиру житловою площею 51,6 кв.м, загальною площею 84,5 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_5 , придбана відповідачем 07.12.1994 року згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого старим державним нотаріусом Першої криворізької нотаріальної контори Ковтун Л.М., вартість майна складає 120000,00 грн.
Згідно пунктів 22,23,24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.
        Вирішуючи питання щодо з`ясування загального обсягу спільного майна подружжя станом на час припинення ведення ними спільного господарства, суд повинен керуватись правилами ст.ст. 58, 59 ЦПК України (редакція від 18.04.2004 року), щодо належності та допустимості доказів, з яких випливає висновок про те, що юридичне існування конкретно визначеного майна на певну дату повинно бути доведено належними та допустимими доказами і лише після цього це майно може бути включено в загальну сукупність спільного майна подружжя, що підлягає судовому поділу.
Отже, для поділу майна повинно бути встановлено і доведено його існування, але в справі, крім вказівки про придбання майна, відсутні належні та допустимі докази його існування в натурі, його вартості станом на час припинення шлюбу між сторонами та на час розгляду справи у суді.
Стаття 57 СК України визначає перелік видів особистої приватної власності одного із подружжя та підстави її набуття.
Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Такі ж положення містить і ст. 368 ЦК України.
Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільності набутого майна щодо певного об`єкта в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її заперечує.
Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України).
За нормами сімейного законодавства умовою належності майна, яке набуте одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета набуття цього майна – інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя. Тобто сімейне законодавство передбачає виникнення спільної сумісної власності на майно і рівні права подружжя щодо володіння, користування і розпорядження ним.
Право на майно виникає в обох із подружжя одночасно, в момент набуття його хоча б одним з них, і оформлення права власності на ім`я другого з подружжя юридичного значення не має, оскільки майно знаходиться у спільній сумісній власності подружжя без визначення часток.
Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.
Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України).
Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно зі ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Звертаючись з позовом, ОСОБА_2 вимоги про визнання майна спільним майном подружжя, поділ спільного майна в натурі не заявляла та частки у праві спільної сумісної власності не встановлювала, а лише просила поділити і виділити їй нерухоме майно та визнати право власності на нього, а саме: вбудовано-прибудоване приміщення загальною площею 166,0 кв.м., розташоване за адресою АДРЕСА_1 , яке придбане нею згідно договору купівлі-продажу від 22.01.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Перекопською І.С. та зареєстрованому у реєстрі за №1-176, про що Фондом комунальної власності міста Криворізької міської ради Дніпропетровської області видано свідоцтво про власність від 10.02.19999 року реєстраційним №97, вартість майна складає 261100,00 грн.; нежитлову будівля, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , та зареєстрована за нею, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №151792, виданого КП «Криворізьке БТІ» 12.03.2003 року, на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А. 12.12.2002 року за реєстраційним №2222, вартість майна складає 279799,00 грн.; нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою АДРЕСА_3 , та зареєстроване за нею, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно№2607580, виданого КП «Криворізьке БТІ» 20.04.2004 року на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А. 01.10.2003 року за реєстраційним №1973, вартість майна складає 137450,00 грн.; комплекс, в адмінбудівлі літ. Б-2 (приміщення І поверху №1-6, 13-22, І.ІІ,ІІІ; ІІ поверху №23-27, 46-49,ІV) площею 433,0 кв.м.; в складі літ.В, складське приміщення №1, площею 396,7 кв.м з рампою-6,6х7,0м; гараж літ.К, 12,5х6,5м, який розташований за адресою АДРЕСА_4 та зареєстрована за нею згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5873357, виданого КП «Криворізьке БТІ» 18.05.2004 року на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А. 26.03.2004 року за реєстраційним №1109, вартість майна складає 188935,00 грн.; чотирикімнатну квартира житловою площею 51,6 кв.м, загальною площею 84,5 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_5 , придбана відповідачем 07.12.1994 року згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого старим державним нотаріусом Першої криворізької нотаріальної контори Ковтун Л.М., вартість майна складає 120000,00 грн. 
Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч. 4, 5 ст. 71 Сімейного кодексу України, щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. 
Окрім того,виділяючи відповідачу ОСОБА_1 все інше майно на суму 656 336,00 грн., суд першої інстанції не з`ясував,яке саме майно,його вартість та наявність цього майна. 
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції, в порушення зазначених норм права вважав за можливе задовольнити позов і поділити спільне майно подружжя з відхиленням від ідеальних часток, за варіантом, запропонованим позивачем, незважаючи на вимогу закону щодо рівності часток у спільному майні подружжя та відсутність будь-яких передбачених законом умов необхідних для відступу від рівності часток. 
Колегія суддів вважає, що дані вимоги не ґрунтуються на законі, і при відсутності домовленості сторін – є неправомірним визнання права власності на все нерухоме майно за одним із подружжя, за рахунок іншого рухомого майна.
Крім того, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо вартості іншого спірного спільного сумісного майна подружжя.
Між тим, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Будь-яких доказів наявності і дійсної вартості спірного майна, про компенсацію половини вартості, якого ставиться питання у позовній заяві, до суду не надано. 
Також з матеріалів справи та встановлених у судовому засіданні обставин справи, не вбачається досягнення сторонами домовленості щодо поділу та погодження вартості спірного майна, а долучені позивачем докази не містять об`єктивної інформації щодо обсягу і вартості спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства.
Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що 24 липня 2012 року позивачем було надано до суду першої інстанції уточнену позовну заяву, але копія якого відповідачу не була вручена та останній не був ознайомлений з його змістом. 
Разом з тим, згідно з розписки складеної представником відповідача ОСОБА_3 вбачається, що ним було отримано копію уточненого позову (а.с. 44).
Між тим, як вбачається з матеріалів справи, представник ОСОБА_3 , у судовому засіданні суду першої інстанції представляв інтереси, як позивача ОСОБА_2 , так і відповідача ОСОБА_1 (а.с. 45-46, 59).
Відповідно до ч.2 ст.61 ЦПК особа не може бути представником, якщо вона у цій справі представляє або представляла іншу особу, інтереси якої у цій справі суперечать інтересам її довірителя. 
Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Враховуючи фактичні обставини справи щодо заявлених вимог, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, судова колегія вважає, що позивач обрав неналежний спосіб поділу майна подружжя.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення Центрально-Міського суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2012 року скасуванню.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 4828,50 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  — задовольнити частково.
Рішення Центрально-Міського суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2012 року - скасувати.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя — відмовити. 
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 4828,50 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича 

М.Ю.Петешенкова