ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/8311/20  Номер провадження 22-ц/814/1512/21	Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д.  Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого судді: Бондаревської С.М.
       суддів: Абрамова П.С., Пилипчук Л.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
       на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 квітня 2021 року
       у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання в сумі 5 000 грн., починаючи з 19 вересня 2020 року і до закінчення навчання чи до досягнення 23 років, –

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у твердій грошові сумі.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідач є його батьком. На даний час він продовжує навчання в Полтавській державній аграрній академії на денній формі навчання, у зв`язку із чим не має можливості влаштуватись на роботу. Відповідач не надає коштів на його утримання.
Враховуючи наведене, просив стягнути з відповідача аліменти найого утримання, у зв`язку з його продовженням навчання у Полтавській аграрній академії в розмірі 5 000 грн., щомісячно, починаючи з 19 вересня 2020 року та до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку – у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на його утримання у зв`язку із навчанням, в розмірі 2200 грн, щомісячно, починаючи з 11 грудня 2020 року і до закінчення ОСОБА_1 , навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку.
В іншій частині вимог відмовлено .
Роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 369 грн. 95 коп.
Не погодившись з даним судом рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. 
В апеляційній скарзі посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції змінити, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання у зв`язку із навчанням, в розмірі 5 000 грн., щомісячно, починаючи з 11 грудня 2020 року і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 річного віку.
Вважає, що судом першої інстанції не було досліджено та не надано оцінку доказам, які були подані ним через канцелярію суду 01 квітня 2021 року разом з клопотанням про долучення вказаних доказів до матеріалів справи (заява разом з додатками також були надіслані відповідачу та третій особі поштою 31 березня 2021 року, описи вкладення та квитанції в матеріалах справи, а відтак відповідач та третя особа мають вказані докази у наявності).
Також зазначає, що 01 квітня 2021 року судом першої інстанції було відмовлено йому у задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а самі докази були повернуті позивачу без їх дослідження в судовому засідання, однак неможливість подання доказів була обґрунтована його необізнаністю про необхідність подавати зазначені докази.
Крім того, вказує, що з матеріалів справи вбачається, що відбулася заміна його представника, що також вплинуло на збирання та подання ним доказів.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 надіслав свій відзив ОСОБА_2 , у якому спростовуючи доводи апеляційної скарги просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Зазначав, що позивач при визначенні ним розміру аліментів з батька в сумі 5 000 грн. на місяць не обґрунтував, на які витрати йому необхідна така сума аліментів, не визначив, яку участь у матеріальному забезпеченні приймає його мати та чи надає вона йому таку допомогу.
Оскільки мати позивача також зобов`язана приймати участь в матеріальному утриманні сина на період його навчання, не зазначено який саме розмір матеріальної допомоги потребує син.
Також зазначав, що позивач навчається на бюджетній формі навчання та враховуючи рівність обов`язків батьків щодо утримання дітей, розумним та справедливим розміром аліментів, визначених судом першої інстанції є саме 2 200 грн., оскільки такий обсяг стягнення аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання і, разом з тим, співмірним з урахуванням мети такого стягнення.
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядалася судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провад-ження та відповідно до положень ч. 2 ст. 369 цього Кодексу – без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 28 жовтня 2002 року, виданого Пригарівською сільською радою Козельщинського району, актовий запис 7.
ОСОБА_1 з 15 вересня 2020 року є студентом 1 курсу денної форми навчання факультету агротехнологій та екології Полтавської державної аграрної академії(навчання за державним замовленням), що підтверджуються довідкою вищевказаного навчального закладу від 06 листопада 2020 року №1267/20-21.

Сторони не досягли згоди щодо утримання ОСОБА_1 , який продовжує навчання.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що навчання ОСОБА_1 в навчальному закладі є безкоштовним, в свою чергу відповідач сплачує аліменти на користь ОСОБА_3 відповідно до судового наказу від 05 травня 2020 року на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та за встановлених обставин дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 2 200 грн.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
За нормами ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїм дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
У пункті 20 постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни «Прозастосування судамиокремих нормСімейного кодексуУкраїни прирозгляді справщодо батьківства,материнства тастягнення аліментів»№3від 15травня 2006року зазначено про обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов`язок) настає за обов`язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц.
Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що позивач у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 – є повнолітнім та навчається на бюджетній формі. 
Обов`язок утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати, покладається на обох батьків (ст. 198 СК України).
По суті, апеляційна скарга повторює доводи позовної заяви, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.
Стверджуючи, що стягнення аліментів в розмірі 5 000 грн. задовольнить його мінімальні потреби під час навчання саме у продуктах харчування, товарах першої не обхід-ності, одязі, оренді житла, проїзді та інших витратах, – позивачв супереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України не надав суду переконливих доказів, які б підтверджували, що визначений судом розмір аліментів є недостатнім.
Встановивши наведені вище обставини, та, беручи до уваги матеріальне становище відповідача, наявність на його утриманні малолітньої дитини, а також з урахуванням визначеного законом обов`язку обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей на період навчання, – суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, обґрунтовано стягнувши з відповідача на користь позивача аліментиу розмірі 2 200 грн. щомісячно.
В свою чергу, твердження апелянта, що місцевим судом не було враховано обставини, які свідчать про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 5 000 грн. щомісячно, – ґрунтується лише на припущеннях.
Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, як і не підтверджують їх неправомірність належними доказами, а лише зводяться до незгоди з рішенням суду, 
Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування – не вбачається. 

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну ОСОБА_6 – залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 квітня 2021 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:                  Бондаревська С.М.

Судді:                                                                  Абрамов П.С.        

                                                                Пилипчук Л.І.