П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/21088/20           
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лавренчук Ольга Володимирівна   
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
14 липня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Смілянця Е. С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`зання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В :
в грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області,  в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у вигляді не призначення пенсії ОСОБА_1 як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи з 06.08.2020;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у відповідності до вимог Закону України " Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" призначити ОСОБА_1 пенсію як особі з інвалідністю внаслідок війни групи з 06 серпня 2020 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у 20-денний термін з моменту набрання рішення законної сили виплатити ОСОБА_1 заборгованість у його пенсійному забезпеченні, що утворилась за період з 06.08.2020 по 14.09.2020;
- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подати у місячний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.
В обґрунтування позову зазначав, що з 2010 року перебуває на обліку в Управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області і отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст. ст. 12, 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» Зазначає, що 10.08.2020 органами МСЕК з 06.08.2020 встановлено II групу інвалідності внаслідок захворювання, що пов`язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ та травми, що пов`язана із виконанням службових обов`язків. Вказував, що 14.09.2020 звернувся до Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області із заявою та додатковим пакетом документів щодо призначення пенсії по інвалідності, у відповідності до ст.18 Закону №2262-XII. Пенсія по інвалідності призначена з 14.09.2020, а саме з моменту звернення до органів пенсійного забезпечення. Не погоджуючись із зазначеним рішенням, 07.10.2020 звернувся до відповідача з проханням переглянути рішення щодо дати призначення пенсії по інвалідності у відповідності до вимог ст.18 Закону №2262 призначити пенсію по інвалідності у відповідності до приписів Закону №2262 з 06.08.2020 та виплатити заборгованість, яка утворилась у його пенсійному забезпеченні з 06.08.2020 по 14.09.2020. В той же час, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом №18234 - 18274/Д-02/8-0600/20 повідомило заявника, що не вбачає підстав для призначення пенсії по інвалідності з 06.08.2020. Просив позов задовольнити.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 06.08.2020.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 із 06 серпня 2020 року пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на підставі заяви від 14.09.2020.
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Відповідач також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
На адресу суду надійшов відзив від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в якому відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними в справі матеріалами, що Наказом УМВС України в Житомирській області №499 о/с від 30.12.2010 підполковника міліції ОСОБА_1 , начальника відділу з незаконним обігом наркотиків, звільнено у запас.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 із 2010 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 10.08.2020 Серія 12 ААВ №015827, позивачу з 06.08.2020 встановлено другу групу інвалідності. Захворювання, так, пов`язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ. Травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків (а.с. 46).
В матеріалах пенсійної справи міститься заява ОСОБА_1 від 14.09.2020 про призначення пенсії по інвалідності (а.с. 45).
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області ОСОБА_1 із 14.09.2020  призначено пенсію по інвалідності (а.с. 47).
У жовтні 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою у якій просив призначити пенсію по інвалідності із 06.08.2020 та виплатити заборгованість, яка утворилась із 06.08.2020 по 14.09.2020.
Листом №18234-18274/Д-02/8-0600/20 від 05.11.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 про наступне: "Роз`яснюємо, відповідно до пункту 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 орган, що призначає пенсії, розглядає питання про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
Також роз`яснюємо, що стаття 1 Закону визначає, що законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Пpo загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до них законів.
Пунктом 3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що переведення з одною види пенсії на інший провадиться з дня подання заяви з усіма необхідними документами
Враховуючи вищезгадані вимоги, на підставі Вашої заяви від 14.09.2020 №1529, Вас з 14.09.2020 було переведено на пенсію по інвалідності" (а.с. 10).
Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у вигляді не призначення пенсії ОСОБА_1 як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи з 06.08.2020, позивач звернувся до суду.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що саме з 06 серпня 2020 року позивач набув право на призначення пенсії по інвалідності згідно Закону №2262 на підставі поданої 14.09.2020 заяви, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з приписами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).
Відповідно до положень статті 18 Закону №2262, пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.
Згідно з нормам статті 19 Закону №2262 визначено, що групи і причини інвалідності, а також час її настання встановлюються медико-соціальними експертними комісіями, які діють на підставі положення про них, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Залежно від ступеня втрати працездатності особи з інвалідністю поділяються на три групи.
Статтею 20 Закону №2262 встановлено, що залежно від причини інвалідності особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом поділяються на такі категорії:
а) особи з інвалідністю внаслідок війни - при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";
б) інші особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - при настанні інвалідності внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби.
З матеріалів справи слідує, що спір виник у зв`язку із відмовою відповідача у призначенні пенсії з дати встановлення позивачу інвалідності, тобто із 06.08.2020, оскільки такий вид пенсії позивачу призначено з дати його звернення із заявою, тобто з 14.09.2020.
В апеляційній скарзі в обґрунтування правомірності своєї відмови відповідач посилається на Порядок, затверджений постановою Правління ПФУ від 30.01.2007 №3-1 та зазначає, що пунктом 6 Порядку визначено, що днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.
У свою чергу, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 (далі - Порядок №3-1).
Так, із заявою про призначення пенсії по інвалідності позивач звернувся 14.09.2020 року.
У листі-відповіді №18234-18274/Д-02/8-0600/2 від 05.11.2020 відповідач посилається на ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Водночас, відповідачем, при розгляді заяви позивача від 14.09.2020 не вказано на недоліки поданих разом із заявою документів.
Відповідно до частини 3 статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Отже, частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший (аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 359/3000/17).
У спірних правовідносинах вказані положення частини третьої статті 45 Закону №1058-IV застосовані бути не можуть, оскільки стосуються переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший, тоді як у позивача виникло право на призначення пенсії за іншим Законом - Законом № 2262-ХІІ.
Водночас, з матеріалів пенсійної справи встановлено, що позивачу саме призначено пенсію по інвалідності згідно із Законом № 2262-ХІІ з 14.09.2020, а не переведено з одного виду пенсії на інший.
З огляду на зазначене колегія суддів зауважує, що саме Законом №2262 врегульовано строки призначення пенсії по інвалідності за результатом розгляду заяви позивача від 14.09.2020 року.
Положеннями пункту "е" ч. 1 ст. 50 Закону №2262 визначено, що пенсії відповідно до цього Закону призначаються: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю після закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби чи внаслідок нещасного випадку або захворювання, що мали місце після звільнення їх зі служби, - з дня встановлення їм інвалідності.
Відповідно до матеріалів справи позивачу інвалідність другої групи встановлено з 06.08.2020 року. Вказана обставина підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 10.08.2020 Серія 12 ААВ №015827 (а.с 43).
Таким чином, саме з 06 серпня 2020 року позивач набув право на призначення пенсії по інвалідності згідно Закону №2262 на підставі поданої 14.09.2020 заяви.
Враховуючи вищезазначені обставини справи та норми чинного законодавства колегія судді вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем протиправно призначено пенсію ОСОБА_1 із 14.09.2020, а не із 06.08.2020, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію по інвалідності із 06 серпня 2020 року.
Переглядаючи правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у 20-денний термін з моменту набрання рішення законної сили виплатити ОСОБА_1 заборгованість у його пенсійному забезпеченні, що утворилась за період з 06.08.2020 по 14.09.2020, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що така вимога є передчасною, оскільки при вирішенні спору, судом визнано право позивача на призначення пенсії по інвалідності саме із 06.08.2020 року. Питання виконання судового рішення та часу протягом, якого відповідач його виконає не може бути вирішено при розгляді спору по суті вирішеного спору та у межах розгляду вищенаведених позовних вимог.
Водночас, колегія суддів зазначає, що встановлення термінів, протягом яких відповідач повинен здійснити виплату пенсії є втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.
Переглядаючи правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення, на підставі ст.382 КАС України, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень частини 1 статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
З огляду на зазначене слідує, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.
Колегія суддів зауважує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду, тому колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо відсутності необхідності зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про часткове задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційних скарг висновку суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сапальова Т.В.    Смілянець Е. С.