КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №754/13113/18                                           Головуючий у І інстанції -Саламон О.Б.   
апеляційне провадження №22-ц/824/10806/2021       Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.

                                                                ПОСТАНОВА
                                                           ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
02 вересня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Гуля В.В.,
суддів  Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,
за участю секретаря  Линок В.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування, поділ майна,-
 
                                                                 встановив:
Позивач  ОСОБА_2 звернувся до суду з вимогою до відповідача ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування, поділ майна.
 
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Василюк Н.І. призначено оціночно - будівельну та оціночно - земельну експертизи щодо визначення ринкової вартості Ѕ кв. АДРЕСА_1  та Ѕ кв. АДРЕСА_2 на дату проведення оцінки та ринкової вартості земельних ділянок, які знаходяться на території Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області № 14, площею 0,08 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована в СТ «ТРУБІЖ-3» та на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, кадастровий № 3223187700:04:032:0024, площею 0,0626 га, цільове призначення: для садівництва,  на дату проведення оцінки.
 
      Проведення експертизи доручено Товариству з обмеженою відповідальністю «Незалежний інститут судових експертиз».
 
            Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що суд ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07.06.2021 безпідставно відмовив у задоволенні клопотання представника Відповідача - адвоката Василюк Н. І. про витребування доказів, а саме витребування технічної документації (технічних паспортів), оскільки ці документи впливають на визначення вартості експертизи і без них проведення експертизи неможливе.
 
            Крім того, експертиза призначена упереджено не Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, а ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз».
 
         При цьому позивач вже проводив експертизу вартості спадкового майна, що підтверджується Звітами про оцінку майна, які містяться в матеріалах справи.
 
У відзиві ОСОБА_3 посилається на безпідставність доводів апеляційної скарги.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін, виходячи з наступного.
 
 Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
       За змістом апеляційної скарги відповідач не погоджується із вказаною ухвалою суду в частині доручення проведення експертизи ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» (а не Київському науково-дослідному інституту судових експертиз) з мотивів відсутності довіри у Відповідача до вказаного суб`єкта проведення судової експертизи.
 
         При цьому, апеляційна скарга Відповідача не містить жодних доказів на обґрунтування таких доводів та аргументів, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість апеляційної скарги.
 
        Відповідно до частини першої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
          Порядок призначення та проведення судової експертизи судом визначений статтями 102-113 ЦПК України.
 
         Відповідно до частин першої, третьої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обгрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
 
Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
 
Відповідно до частин першої, третьої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
 
І ) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
 
При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності, може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).
                                                                     
          Таким чином, чинне процесуальне законодавство саме на суд покладає не лише право, а й обов`язок визначити експерта чи експертну установу для проведення судової експертизи у разі не досягнення учасниками справи згоди з вказаного питання.
 
У даній справі учасники справи такої згоди щодо експерта чи експертної установи не досягли, а тому суд першої інстанції керуючись та дотримуючись норм процесуального законодавства визначив таку експертну установу самостійно.
 
При цьому, експертів попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.
 
Відповідно до частин першої - третьої етапі 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
 
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:
 
1)  керує ходом судового процесу;
2)   сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;
3)   роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;
4)    сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;
5)     запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Відповідно до частини першої статті 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.
 
Провадження у даній справі відкрито 12 жовтня 2020 року, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження.
 
Станом на 07 червня 2021 року розгляд справи триває 8 місяців. 
Відповідно до інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті Київського науково- дослідного інституту судових експертиз (https://kndise.gov.ua/activity/expload) в інституті працює 21 атестованих експертів з проведення будівельно-технічних та оціночно - будівельних експертиз.
 
На виконанні у вказаних експертів перебуває у залишку 853 будівельно - технічних та оціночно - будівельних експертизи, що становить 75 % від загальної кількості експертиз, при цьому з початку 2021 року проведено лише 293 експертизи.
 
Отже, орієнтовний термін проведення експертизи, у разі її призначення, становить понад 1 календарний рік.
 
Натомість в інших суб`єктів проведення судових експертиз терміни проведення судових експертиз є значно меншими.
 
Так, термін проведення судової експертизи Товариством з обмеженою відповідальністю «Незалежний інститут судових експертиз» (04207, м. Київ. вул. Маршала Тимошенка, 21. корпус 3, офіс 7. поверх 5) становить від 2 робочих днів до І місяця, що відповідає завданню цивільного судочинства з своєчасного розгляду та вирішення справи. 
 
З урахуванням всіх обставин справи, в тому числі необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, суд обрав ту експертну установу, яка виконає судову експертизу без надмірного затягування строків, виходячи із інформації, що міститься на офіційних веб-сайтах вказаних експертних установ у відкритих джерелах.
 
Отже, суд першої інстанції не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали суду, взяв до уваги всі обставини справи, які мають значення для прийняття рішення про призначення експертиз.
 
Апеляційна скарга не містить посилання на норми чинного законодавства, порушення яких допустив суд першої інстанції, та не містить обгрунтування, в чому саме полягає незаконність та/або необгрунтованість ухвали суду про призначення експертизи.
 
Посилання Відповідача на неможливість проведення судової експертизи у недержавній експертній установі спростовується з огляду на таке.
 
Правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя України незалежною, кваліфікованою і об`єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки і техніки, визначає Закон України «Про судову експертизу» № 4038-ХІІ від 25.02.1994.
 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) і відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.
 
Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про судову експертизу» судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань.
 
Отже, чинне законодавство про судову експертизу дозволяє проведення судової експертизи будь-яким судовим експертом, який має необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань.
 
Державні спеціалізовані установи не мають жодного привілею чи переваги перед іншими судовими експертами, оскільки гарантії незалежності судових експертів, як і підстави та порядок проведення експертизи є тотожними.
 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судову експертизу» незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються: визначеним законом порядком призначення судового експерта; забороною під загрозою, передбаченої законом відповідальності втручатися будь-кому         в проведення судової експертизи: існуванням установ судових експертиз, незалежних від органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та суду; створенням необхідних умов для діяльності судового експерта, його матеріальним і соціальним забезпеченням; кримінальною відповідальністю судового експерта за дачу свідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків; можливістю призначення повторної судової експертизи; присутністю учасників процесу в передбачених законом випадках під час проведення судової експертизи.
 
Необгрунтованим також є посилання відповідача на ту обставину, що позивач проводив експертизу вартості спадкового майна, що підтверджується Звітами про оцінку майна, які містяться в матеріалах справи.
 
Згідно матеріалів справи, з метою визначення ціни позову та обрахування суми судового збору, позивач замовив та оплатив проведення оцінки вартості спірного майна, про що спеціалістом складено Звіти про оцінку вартості майна щодо спірних об`єктів нерухомого майна, в тому числі земельних ділянок.
 
Експертиза ринкової вартості спірних об`єктів не проводилась, оскільки позивач не має фактичного доступу до об`єктів спадкового майна, а наявні в матеріалах справи Звіти не є висновками експерта в розумінні статей 102 - 104 ЦГ1К України.
 
Відповідно до статті 6 Закону України «Про судову експертизу» якщо судову експертизу необхідно провести на місці події або за місцезнаходженням об`єкта дослідження,особа або орган, які її призначили або на замовлення яких вона проводиться, повинні забезпечити судовому експертові безперешкодний доступ до об`єкта дослідження і належні умови праці.
 
З матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні 07 червня 2021 року представник позивача зазначила і представник відповідача не заперечувала, що спірним майном одноосібно користується відповідач, позивач позбавлений можливості самостійно на власне замовлення провести судову експертизу саме через відсутність доступу до об`єктів дослідження (спадкового майна).
 
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
 
Також, у тексті апеляційної скарги містяться заперечення відповідача щодо ухвали Деснянського районного суду м. Киева від 07.06.2021 про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Василюк Н. І. про витребування доказів, а саме витребування технічної документації (технічних паспортів) на спадкове майно, що не передбачено вимогами статей 352 -353 ЦПК України.
 
Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.
 
Відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
 
Так, статтею 353 ЦПК України не передбачено можливість оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у витребуванні доказів окремо від рішення суду, а тому включення до апеляційної скарги вищезазначених вимог та заперечень є безпідставним та таким, що не підлягає розгляду судом апеляційної інстанції.
Вказані заперечення на ухвалу суду про відмову у витребуванні доказів можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду відповідно, а відтак розгляд вказаних заперечень та надання судом апеляційної інстанції оцінки вказаній ухвалі суду на даній стадії процесу є передчасним та виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції при перегляді в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про призначення експертизи.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки вимоги апеляційної скарги не стосуються питання оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у витребуванні доказів від 07.06.2021року, зазначені в ній доводи не стосуються предмету оскарження (ухвали суду про призначення експертизи від 07.06.2021), а тому вони не можуть братися до уваги судом апеляційної інстанції при вирішенні апеляційної скарги.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).
  Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, - 
 
                                                        У Х В А Л И В:
 
        Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
      Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Суддя-доповідач                                                             В.В. Гуль
 
Судді                                                                                Ю.О. Матвієнко
 
                                                                                           Я.С. Мельник