КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №757/28891/2020                                                                              Головуючий у І інстанції - Писанець В.А.
апеляційне провадження №22-ц/824/11763/2021                                      Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
14 вересня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
за участю секретаря Немудрої Ю.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2020 року
за заявою ОСОБА_1   про забезпечення позову до пред`явлення до суду позовної заяви ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Індустріальний Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги, 
 
встановив:
 
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із вказаною заявою.
Заявник просив суд вжити заходи забезпечення позову до пред`явлення позову шляхом:
1) заборони ТОВ «ФК «Гефест» та будь-якій іншій особі у будь-який спосіб відчужувати (в тому числі укладати правочини, які в подальшому можуть призвести до обтяження та / або відчуження) спірних житлових приміщень:
- житловий будинок загальною площею 320 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- земельна ділянка, площею 0,1094 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3221886000010280122;
- квартира загальною площею 70 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 та його родичам.
2) заборони ТОВ «ФК «Гефест» та будь-якій іншій особі вчиняти дії щодо реєстрації та перереєстрації права власності на спірні житлові приміщення:
- житловий будинок загальною площею 320 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- квартира загальною площею 70 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 та його родичам.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2020 року заяву задоволено.
Заборонено ТОВ «ФК «Гефест» та будь-якій іншій особі у будь-який спосіб відчужувати (в тому числі укладати правочини, які в подальшому можуть призвести до обтяження та / або відчуження), а також вчиняти дії щодо реєстрації та перереєстрації права власності на наступні житлові приміщення:
- житловий будинок загальною площею 320 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- земельна ділянка, площею 0,1094 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3221886000010280122;
- квартира загальною площею 70 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 та його родичам.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ТОВ «ФК «Гефест» подало апеляційну скаргу посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що предметом позову ОСОБА_1 є договір відступлення, предметом якого є майнові права - права вимоги до позивача, а не майно, щодо якого застосовано захід забезпечення позову.
Таким чином відсутній зв`язок між предметом позову та заходом забезпечення позову, що є неприпустимий.
В разі оскарження правочину, предметом якого є майно, обґрунтованим би було забезпечення позову у формі заборони вчиняти дії щодо такого майна, але в даному випадку предметом оскаржуваного правочину є майнові права, а отже лише щодо них можна застосовувати забезпечення.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання у майбутньому рішення суду, і тільки у разі необхідності. Безпідставне застосування таких заходів може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Суд першої інстанції, розглядаючи заяву позивача про забезпечення позову, не перевірив, чи дійсно у позивача з відповідачами спір, чи існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не з' ясував обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач його вимогам.
Звертає увагу, що майно на сьогоднішній день знаходиться у власності позивача, відповідачі не створюють реальних загроз його відчуження.
Застосований захід забезпечення позову жодним чином не впливає на можливість виконання чи невиконання рішення суду в разі його задоволення - визнання недійсним договору відступлення.
До ТОВ «ФК «Гефест», за договором відступлення прав вимоги №20191219 від 19 грудня 2019 року, перейшло право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема до ОСОБА_1 .
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області у справі №363/505/15-ц від 26 листопада 2016 року, стягнено заборгованість з ОСОБА_1 за кредитним договором №014/9408/74/49702 від 30 листопада 2006 року на користь ТОВ «ФК «Гефест». 
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області у справі №363/505/15-ц розстрочено виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 листопада 2016 року за виконавчим листом №363/505/15-ц від 23 березня 2017 року на строк 4 роки 9 місяців, шляхом стягнення щомісячних платежів (до 5 числа кожного місяця) рівними частинами від загальної суми заборгованості зазначеної у вказаному виконавчому листі з кінцевим терміном сплати заборгованості 05 лютого 2022 року
Станом на даний момент рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 листопада 2020 року виконується, а тому немає ризиків вчинення будь-яких дій по відношенню до іпотечного майна.
Зазначає, що у Верховному Суді перебуває справа по стягненню заборгованості за Кредитним договором №014/9408/82/60745 від 17 вересня 2007 року з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Гефест», що також є додатковим доказом того, що відносно іпотечного майна не вчинялось та не планується вчиняти жодних дій.
Припущення позивача та суду, який виніс оскаржувану ухвалу, про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову, не є мотивованими та не обґрунтовуються жодним доказом, що підтверджує дійсні ризики.
В оскаржуваній ухвалі відсутня будь-яка мотиваційна частина, окрім загальних фраз щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову для ефективності судового захисту порушених майнових прав.
Такою мотивацією, суд в супереч вимог закону, який умовою для забезпечення позову визначає не міфічну можливу загрозу, а дійсну, реальну загрозу відчуження нерухомого майна, підтвердив безпідставність застосованого заходу забезпечення позову.
У мотивувальній частині ухвали Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2020 року про вжиття заходів забезпечення позову наведено положення статей 151-153 ЦПК та вказано на належність доказів необхідності вжиття заходів забезпечення позову. 
Проте суддею в ухвалі не зазначено жодного обґрунтування існування реальної загрози невиконання або утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги, не зазначено, чим керувався суд, визначаючи співмірність застосованого ним виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, не вказано яким чином суд пересвідчився, що між сторонами дійсно існує спір, не надано оцінки доводам заявника щодо забезпечення позову з рахуванням розумності, обґрунтованості вимог, а також не проаналізовано зв`язок предмету спору з майном щодо якого застосовано захід забезпечення позову.
Просило скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2020 року та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі.
На апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав відзив, який обґрунтовував тим, що предметом позову ОСОБА_1 у справі №757/30973/20 є визнання недійсними ряду договорів про відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами іпотеки, що забезпечують виконання кредитних договорів.
Зазначає, що про факт оскарження не тільки договорів про відступлення прав вимоги, а й договорів про відступлення прав на іпотеку до них (що стосуються безпосередньо майна) усім відповідачам достеменно відомо, адже 31 липня 2021 року ОСОБА_1 було направлено Заяву про збільшення позовних вимог усім учасникам справи, де позовні вимоги збільшено та викладено у новій редакції.
ТОВ «ФК «Гефест» у своїй Вимозі №25062010П55 від 25 червня 2020 року про сплату ОСОБА_1 на їх користь 13000000 грн. погрожує заволодіти саме майном ОСОБА_1 , посилаючись саме на оскаржувані договори про відступлення прав на іпотеки.
На думку заявника, ухвала Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2020 року у справі №757/28891/20 є абсолютно вмотивованою, а спосіб захисту, обраний судом, повністю співвідноситься, як з предметом спору, так із реальною загрозою з боку ТОВ «ФК «Гефест».
Крім цього, вищезазначена Вимога ТОВ «ФК «Гефест» №25062010П55 від 25 червня 2020 року повністю спростовує твердження апелянта про те, що майну ОСОБА_1 за кредитним договором №014/9408/74/49702 нічого не загрожує та підтверджує, що заява про забезпечення позову до подання позовної заяви була подана цілком обґрунтовано.
Просив залишити апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Гефест» без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2020 року без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.  
По справі встановлено, що 02 липня 2020 року ОСОБА_1 отримав Вимогу №25062010П55 від 25 червня 2020 року від ТОВ «ФК «Гефест».
У зазначеній вимозі ТОВ «ФК «Гефест» стверджує, що нібито отримало право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №014/9408/74/49702 від 30 листопада 2006 року та договором іпотеки №014/9408/74/49702 на підставі договору №20191219 купівлі-продажу майнових прав від 19 грудня 2019 року.
ТОВ «ФК «Гефест» також зазначило, що станом на 21 квітня 2020 року заборгованість за кредитним договором нібито складає 13007389 грн та вимагає сплатити дану суму в 30-денний строк з моменту отримання вимоги.
По справі також встановлено, що 30 листопада 2006 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір №014/9408/74/49702 та договір іпотеки №014/9408/74/49702.
За умовами кредитного договору, заявник отримав 340000 доларів США.
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 23 листопада 2016 року частково задоволені позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживача і розірвання кредитного договору.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором №014/9408/74/49702 від 30 листопада 2006 року в розмірі 68445,7 доларів США, що еквівалентно 857624,62 грн., та судовий збір у розмірі 3654 грн., а всього 861278,62 грн.
Кредитний договір №014/9408/74/49702 від 30 листопада 2006 року та додаткову угоду №96-05/13/1105 до нього від 19 липня 2010 року, укладені між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 розірвано.
04 квітня 2017 року державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження №53690332 з виконання виконавчого листа №363/505/15-ц від 23 березня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Рвйффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в розмірі 861278,62 грн.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 07 червня 2017 року задоволено заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 листопада 2016 року.
Розстрочено виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 листопада 2016 року на строк 4 роки 9 місяців шляхом стягнення щомісячних платежів рівними частинами від загальної суми заборгованості з кінцевим терміном сплати заборгованості 05 лютого 2022 року.
Станом на 08 липня 2020 року заявником сплачено 535278,77 грн., залишилось до сплати 325999,85 грн.
Разом з цим, 31 липня 2017 року між первісним кредитором та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» було підписано договір відступлення прав вимоги за вказаними вище кредитним договором та договором іпотеки.
У той же день, 31 липня 2017 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «Авістар» був укладений договір відступлення прав вимоги за цими ж договорами.
В подальшому 19 грудня 2019 року, ТОВ «ФК «Авістар» та ТОВ «ФК «Гефест» уклали наступний договір про відступлення права вимоги.
Всі вищезазначені договори про відступлення прав вимоги є договорами факторингу.
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник вказував, що звернеться до суду із позовом, в якому буде визнавати недійсними договори про відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки.
Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Частиною другою статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною другою цієї статті визначена можливість суду застосувати кілька видів забезпечення позову.
Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову постановляється ухвала (частина шоста статті 153 ЦПК України).
В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення . Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову (частина сьома статті 153 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.
Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує реальний ризик спричиненням їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.
Ураховуючи наведене, обґрунтованим є висновок суду про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову і заборони ТОВ «ФК «Гефест» та будь-якій іншій особі у будь-який спосіб відчужувати (в тому числі укладати правочини, які в подальшому можуть призвести до обтяження та/або відчуження), а також вчиняти дії щодо реєстрації та перереєстрації права власності на житловий будинок загальною площею 320 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею 0,1094 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 3221886000010280122); квартиру загальною площею 70 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 та його родичам.
Обставини, покладені ОСОБА_1 в основу обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову підтверджуються доказами долученими до заяви, зокрема вимогою №25062010П55 від 25 червня 2020 року з доказами часу її отримання; засвідченою копією Кредитного договору №014/9408/74/49702 від 30 листопада 2020 року; засвідченою копією Договору іпотеки №014/9408/74/49702 від 30 листопада 2006 року; копією Договору №20191219 купівлі-продажу майнових прав від 19 грудня 2019 року, укладеного між ТОВ «ФК «Гефест» та ТОВ «ФК «Авістар»; копією Договору відступлення права вимоги б/н від 31 липня 2017 року між ПАТ «КІБ» та ТОВ «ФК «Авістар»; копією Рішення Вишгородського районного суду від 23 листопада 2016 року № 363/505/15-ц; копією ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 07 червня 2017 року у цивільній справі №363/505/15-ц про розстрочення виконання судового рішення; копією постанови про відкриття виконавчого провадження №53690332; реєстром платежів на виконання рішення суду у справі №363/505/15-ц; копією квитанцій про сплату платежів основного боргу та виконавчого збору на виконання рішення суду у справі №363/505/15-ц; нотаріальною копією договору купівлі продажу земельної ділянки кадастровий номер 3221886000010280122; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна 214802108 від 03 липня 2020 року.
У відповідності до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Як передбачено вимогами ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд першої інстанції перевіривши обставини, якими заявник обґрунтовував наявність підстав для забезпечення позову до його пред`явлення, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.
Викладені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не впливають на правильність  висновків суду першої інстанції, а тому ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2020 року слід залишити без змін.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, апеляційний суд, -  
  
постановив:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» залишити без задоволення.
Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складений 16 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                   К.П. Приходько

Судді                                                                                   Т.О. Писана

С.О. Журба