ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/7828/20,639/7829/20                Головуючий суддя І інстанції Кісь Д.П.
Провадження № 33/818/1003/21        Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
15 вересня 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Каламайко Д.Ю., а також потерпілого ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Каламайка Д.Ю. на постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 грудня 2020 року, стосовно ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Цією постановою 
ОСОБА_1 , 1988 року народження, громадянин України, мешканець м. Харкова, -

- визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративні стягнення:
- за ст. 124 КУпАП - 20 (двадцять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.;
- за ч.1 ст. 130 КУпАП - 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Відповідно до ст. 36 КУпАП остаточно накладено на ОСОБА_3 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа скоєних, у виді штрафу на користь держави у розмірі 10200 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
       Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 420,40 грн.
Постановою встановлено, що 25 листопада 2020 року о 23 год. 15 хв. водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 ПДР Укераїни, а саме: керував автомобілем «ФОЛЬКСВАГЕН ПАССАТ» номерний знак НОМЕР_1 , в м. Харкові по вул. Ю. Пращука, 7, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований автомобіль «ДЖИЛІ» номерний знак НОМЕР_2 , чим завдано матеріальних збитків, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.
Крім того, 25 листопада 2020 року 0 23.15 год. водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, а саме: керував автомобілем «ФОЛЬКСВАГЕН ПАССАТ» номерний знак НОМЕР_1 , в м. Харкові по вул. Ю. Пращука, 7 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці та від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору «ДРАГЕР» та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» відмовився в присутності двох свідків, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Каламайко Д.М. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Посилається на те, що хоча автомобіль і належить ОСОБА_1 , проте в той день автомобілем керував не ОСОБА_1 , а його товариш ОСОБА_4 . Працівники поліції з невідомих причин склали матеріали про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_5 , не взявши до уваги його посилання та посилання ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем. Оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, тому він і відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вважає, що матеріали справ не містять доказів винуватості ОСОБА_1 . Посилається на те, що протокол працівником поліції складений із порушеннями чинного законодавства, а свідки, які зазначені у цьому протоколі не можуть підтвердити, що саме ОСОБА_1 був водієм цього автомобілю. Посилається на те, що свідок ОСОБА_4 зазнавши погроз від працівників поліції надав пояснення, які не відповідають дійсності. Суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , що, на думку захисника, є порушенням його права на захист.
Крім того, захисник Каламайко Д.Ю. просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 грудня 2020 року, посилаючись на те, що ОСОБА_1 в судовому засіданні участі не приймав, про час та місце розгляду справи судом першої інстанції не повідомлявся, а копію оскаржуваної постанови отримав лише 01.03.2021 року.
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.
       За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та забезпечення права на оскарження судових рішень, - відкрито апеляційне провадження за скаргою захисника Каламайка Д.Ю. в інтересах ОСОБА_1 .

       Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Каламайка Д.Ю., які підтримали свою апеляційну скаргу в повному обсязі, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Переглядаючи оскаржувану постанову в межах доводів поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п.п. 13.1, 2.5.
       Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП. 
       Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.
       Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції послався на докази, а саме: відомості протоколів про адміністративні правопорушення, відомості схеми місця ДТП, відомості письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відомості письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 , відомості письмових пояснеь свідка ОСОБА_4 , відомості рапорту працівника поліції, а також на відомості відеозапису бодікамер працівників поліції.
Зокрема, відповідно відомостей до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 401336 від 26.11.2020 року (арк. 3), ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору ДРАГЕР та в закладі охорони здоров`я КП ХОР ОНД відмовився.
Відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 401337 (арк. 3), ОСОБА_1 керував автомобілем по вул. Ю. Пращука, 7, не врахував дорожньої обстановки, недотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
З відомостями, які зафіксовані в цих протоколах ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчать його власноручні підписи у цих протоколах.
Слід зауважити, що будь-яких заперечень щодо відомостей, які зазначені в цих протоколах працівником поліції, ОСОБА_1 ані в протоколах, ані в окремих поясненнях не зазначив.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що на вимогу працівників поліції після складання протоколів стосовно нього, він дійсно підписав ці протоколи, тобто зазначені в протоколах підписи належать саме ОСОБА_1 . 
       Поряд з цим, належить взяти до уваги й те, що ці протоколи про адміністративні правопорушення складені уповноваженими державою особами і дії службових осіб, що їх складали, в порядку передбаченому чинним законодавством, ані ОСОБА_1 , ані його захисником - адвокатом Каламайком Д.Ю. не оскаржувалися, що унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції під час складання протоколів стосовно ОСОБА_1 .
Відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 після скоєної ним дорожньо-транспортної пригоди, а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції.
       Крім того, відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 401337 від 26.11.2020 року вбачається, що потерпілим у цій справі є ОСОБА_2 .
Відповідно до відомостей письмових пояснень         ОСОБА_8 (арк. 5) вбачається, що 25.11.2020 року приблизно о 23.15 год. він перебував у себе вдома, потім почув звук сигналізації автомобіля. Після чого подивився у вікно та побачив, що у його автівку в`їхав автомобіль «ФОЛЬЦВАГЕН ПАССАТ», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , а коли він вийшов до свого автомобіля то виявив громадянина, який мав ознаки алкогольного сп`яніння та перебував за кермом цього автомобіля. Після чого він викликав працівників поліції.
В судове засідання в суд апеляційної інстанції викликався і потерпілий ОСОБА_2 шляхом направлення судової повістки. Відповідно до поштового повідомлення, ОСОБА_9 отримав судову повістку, але з невідомих причин до суду не з`явився, а тому суд апеляційної інстанції, не маючи іншої процесуальної можливості викликати потерпілого в судове засідання, приймає до уваги його письмові пояснення, оскільки саме він був на місці події та безпосередньо після ДТП бачив та спілкувався із ОСОБА_1 , а його пояснення узгоджуються з іншими матеріалами справи, які походять з різних джерел.
Крім того, відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_4 (арк. 10), які він надавав працівникам поліції безпосередньо після зіткнення автомобілів, 25.11.2020 року приблизно о 23.15 год. він пересувався в автомобілі «ФОЛЬЦВАГЕН ПАССАТ» в якості пасажира, водієм даного транспортного засобу був його знайомий ОСОБА_1 , який напередодні вживав спиртні напої. За адресою м. Харків, вул. Ю. Паращука, 7 він керував автомобілем та здійснив зіткнення з автомобілем, який був припаркований біля під`їзду.
Пояснення потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4 , які він надавав працівникам поліції, - є послідовними та узгоджуються між собою, а тому заслуговують на увагу.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції за клопотанням апелянта був допитаний товариш ОСОБА_1 - свідок ОСОБА_4 , який повідомив, що за кермом автомобіля перебував не ОСОБА_1 , а він, а працівники поліції помилково склали протоколи стосовно ОСОБА_1 .
Суд апеляційної інстанції ставиться критично до цих пояснень, оскільки ОСОБА_4 підтвердив, що він перебуває у дружніх стосунках із ОСОБА_1 , а тому суд дійшов висновку, що це є обраний ОСОБА_1 спосіб захисту для уникнення відповідальності.
Також, ОСОБА_4 пояснив, що працівники поліції залякували та погрожували йому, а тому він надав ним такі пояснення. Проте такі дії працівників поліції він в будь-який передбачений законом спосіб не оскаржував, внаслідок чого суд апеляційної інстанції вважає, що такі пояснення мають суб`єктивний характер і не відповідають дійсності.
Відповідно до відеозапису, який міститься в матеріалах справи (арк. 6), вбачається, що у присутності свідків працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також у закладі охорони здоров`я, від чого ОСОБА_1 відмовився. 
Відповідно до письмових пояснень свідків, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_1 в їх присутності від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору «ДРАГЕР» та в закладі охорони здоров`я КП ХОР ОНД відмовився.
Суд апеляційної інстанції викликав цих свідків в судове засідання шляхом направлення ним судових повісток поштовим зв`язком зі зворотним повідомленням. Проте, свідки не з`явились у поштове відділення для отримання судових повісток не з`явились, тобто суд апеляційної інстанції виконав усі процесуально можливі дії для виклику цих свідків в судове засідання.
Враховуючи те, що з відеозапису вбачається, що ці свідки були присутні під час коли працівники поліції пропонували пройти огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а апелянт не заперечував, що саме ці свідки були присутні на місці події, апеляційний суд вважає, що письмові показання цих свідків заслуговують на увагу, оскільки саме вони були безпосередніми очевидцями події за участю ОСОБА_1 .
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував, що відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, хоча вважав, що він не є водієм, а тому не мав цього робити.
Крім того, відповідно до відомостей відеозапису, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 , як водію у присутності двох свідків пройти огляд на стан алкогольного сп`яніннія на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатору ДРАГЕР, а також у медичному закладі, на що останній відмовився.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що за кермом автомобіля до скоєння та під час скоєнні дорожньо-транспортної пригоди перебував саме ОСОБА_1 , а такі доводи апеляційний суд розцінює як обраний спосіб захисту та уникнення відповідальності.
Крім того, відповідно до рапорту працівника поліції( арк. 11), вбачається, що автомобіль після оформлення необхідних матеріалів залишився на місці ДТП без порушень ПДР, суттєво дорожньому руху не перешкоджав, а водій ОСОБА_1 пішов з місця події у невідомому напрямку, що свідчить про фактичне відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.
       Також в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобу (арк. 5), що свідчить про виконання працівниками поліції вимог п.8 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
       Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави. 
Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та його розгляду судом першої інстанції, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
       Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.п. 13.1, 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними. 
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника Каламайка Д.Ю. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 грудня 2020 року.
Апеляційну скаргу захисника Каламайка Д.Ю. залишити без задоволення, а постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
       Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя                                                                С.К. Шабельніков