Справа № 450/4427/20                                Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І. 
Провадження № 33/811/455/21                        Доповідач: Стельмах І. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді – Стельмаха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою захисника Скоробогатого М.В. на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 березня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 березня 2021 року

ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
який проживає за адресою: 

АДРЕСА_1 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн судового збору.
ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 10.12.2020 о 12 год. 00 хв. на автодорозі М-06-07, 1 км. керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ SPRINTER, реєстраційний номер в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу DRAGER ALCOTEST № 6820, прилад ARЕH-0126, тест №1313, результат тесту 0,39 ‰, в присутності двох свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив п. 2.9А Правил дорожнього руху.
На постанову судді захисник Скоробогатий М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк апеляційного оскарження, постанову судді скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування клопотання про поновлення строку захисник Скоробогатий М.В. зазначає, що у судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину постанови без вручення такої учасникам судового провадження. Повний текст постанови ОСОБА_1 отримав лише 11.03.2021, після того, як подав відповідне клопотання. Звертає увагу, що згідно з інформацією ЄДРСР повний текст постанови надіслано до реєстру 16.03.2021, а оприлюднено 18.03.2021.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що судом було допитано лише одного свідка, який перебував з ОСОБА_1 в автомобілі, - ОСОБА_4 , інших свідків допитано не було, будь-яких заходів для забезпечення їх допиту судом не вжито.
Стверджує, що постанова судді не місить жодного обґрунтування з посиланням на відповідні докази та норми права, зокрема, не зазначено, чому саме відхилено докази сторони захисту.
Вважає постанову судді такою, що винесена з грубим порушенням процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, суд підійшов формально та упереджено до вивчення обставин справи, покликався на недопустимі докази.
Вказує, що роздруківка алкотестера, яка наявна в матеріалах справи, містить інформацію, яка не може відповідати дійсності і суперечить фактичним даним.
Звертає увагу, що година і дата проходження тесту, озвучена поліцейським (10.12.2020 о 12.08 год), не співпадає з датою та годиною на відеозаписі з нагрудних камер (10.12.2020 о 12.10.28 год).
Вважає, що наведене може свідчити про те, що поліцейські могли видрукувати раніше проведений тест.
Також, апелянт звертає увагу, що на роздруківці міститься показник температура + 6 градусів за Цельсієм, тоді як поліцейський на відеозаписі пропонує сісти в автомобіль, оскільки замерзає ручка, що на думку захисника, є неможливим при такій температурі. Крім того, з архіву погоди вбачається, що того дня температура повітря була -1? С - 0? С, що підтверджує некоректність показників алкотестера.
Захисник зазначає, що поліцейські мали відсторонити ОСОБА_1 від керування автомобілем, проте цього не зробили.
Зауважує, що у постанові судді не надано оцінки тому факту, що працівниками поліції проігноровано вимоги інструкції щодо заборони використання алкотестера «Драгер» поблизу антен та мобільних телефонів, а також тому, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП є виявлення за допомогою спеціального технічного засобу вмісту алкоголю більше 0,2 ‰ саме в крові, а не видихуваному повітрі. Також апелянт покликається на норму Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, яка встановлює допустимий рівень алкоголю в крові на рівні 0,5 ‰, і зазначає, що суд не взяв до уваги нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, не з`явився. Відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка правопорушника в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.
Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.
Судове рішення є вмотивованим. Висновок судді про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 158427 від 10.12.2020 року (а.с.2);
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів, відомостями отриманими з використанням технічного засобу DRAGER ALCOTEST №6820, прилад ARЕH-0126, тест №1313 від 10.12.2020 року (а.с.4);
розруківкою з DRAGER ALCOTEST №6820, результат тесту 0,39 ‰ (а.с.1);
відеозаписом з місця події (а.с.3);
письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 ОСОБА_2 (а.с.5-6).
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Щодо твердження апелянта про те, що було опитано лише одного свідка, то варто зазначити, що суд викликав тільки ОСОБА_4 з тої причини, що інші свідки вже надали свої пояснення (а.с.5-6), а тому не існувало потреби їх повторно опитувати.
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що суддя першої інстанціїпідійшов формально та упереджено до вивчення обставин справи.
Також апеляційний суд відкидає доводи апелянта про те, що існують суперечності у годині та даті проходження тесту, оскільки із відеозапису вбачається, що тест проводився о 12:08, що у свою чергу відображено в тексті роздруківки.
Щодо тверджень в апеляційній скарзі про те, що температура повітря 10.12.2020 становила близько 0 С згідно з роздруківкою сайту архіву погоди, а у чеку роздруківки «Drager» зазначена температура + 6 С, а тому результати обстеження не можна вважати достовірними, апеляційним судом до уваги не беруться. Відповідно до інструкції з експлуатації газоаналізатора Драгер Алкотест 6820, яка є у відкритому доступі, відбір проби повітря, що видихає особа, та результат тестування здійснюється даним приладом автоматично, у разі будь-яких порушень під час відбору пристрій зазначає про помилку. Як вбачається із відеозапису подій, будь-яких порушень інструкції допущено не було, газоаналізатор показав результати тестування без будь-яких помилок, які у подальшому були роздруковані поліцейськими.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом, не впливають на обсяг вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому такі не є підставою для скасування оскаржуваного рішення судді.
Також апеляційний суд не бере до уваги доводи апелянта про те, що працівниками поліції порушено вимоги інструкції щодо використання алкотестера «Драгер», адже такі спростовуються відеозаписом.
Апеляційний суд зазначає, що відповідно до статті 8 пункту 5 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, яка ратифікована Українською СРСР 25.04.1974 року, із змінами, внесеними Європейською угодою, якою доповнено Конвенцію про дорожній рух, від 01.05.1971 року, зі змінами та доповненнями, в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається. 
Згідно з п. 7 розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Наведена вище норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25 мг у видихуваному повітрі, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю 0,2‰. З огляду на наведене, порушень норм національного та міжнародного законодавства при розгляді справи в суді першої інстанції апеляційний суд не вбачає.
Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Поновити захиснику Скоробогатому М.В. строк апеляційного оскарження.
Постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 березня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Скоробогатого М.М. - без задоволення.
Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя
Львівського апеляційного суду                                         І.О. Стельмах