Ухвала                            
 
08 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 335/6684/19
провадження № 61-11916св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області,
третя особа - Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 18 лютого 2020  року в складі судді: Соболєвої І. П., та постанову Запорізького апеляційного суду від 30 червня 2020 року в складі колегії суддів: Дашковської А. В., Кримської О. М., Кочеткової І. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, третя особа - ФОП ОСОБА_2 , про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії.
 
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 01 лютого 2016 року вона перебувала у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_2 на підставі безстрокового трудового договору (наказ про прийняття на роботу на посаду виконавчого директора від 01 лютого 2016 року № 2-К).
 
За час роботи із 01 лютого 2016 року до 09 лютого 2016 року їй нараховано заробітну плату за 8 днів у розмірі 10 285,71 грн. З указаної суми ФОП ОСОБА_2 сплатив до бюджету єдиний соціальний внесок у розмірі 2 262,86 грн.
 
На підставі листка непрацездатності від 10 лютого 2016 року № 253154 серії АГШ ФОП ОСОБА_3 видано наказ від 10 лютого 2016 року № 3-К про надання їй соціальної оплачуваної відпустки по вагітності та пологах тривалістю 126 календарних днів. 
 
У подальшому, на підставі листка непрацездатності від 28 квітня 2016 року № 25320 серії АГШ ФОП ОСОБА_3 видано наказ від 29 квітня 2016 року № 4-К про надання їй додаткової соціальної оплачуваної відпустки по вагітності та пологах тривалістю 14 календарних днів.
 
Фактичний середньоденний розмір допомоги по вагітності та пологах відповідно до заяви-розрахунку ФОП ОСОБА_2 становить 1 121,67 грн, загальний розмір допомоги за 126 календарних днів - 141 331,01 грн та за 14 календарних днів - 15 844,28 грн.
 
ФОП ОСОБА_2 звертався до Запорізької міської виконавчої дирекції Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування України з метою здійснити фінансування для надання їй матеріальної допомоги як застрахованій особі.
 
Посилаючись на те, що вказана матеріальна допомога так і не була виплачена, ОСОБА_1 просила:
 
- визнати незаконною бездіяльність Запорізької міської виконавчої дирекції Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (правонаступник - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області) щодо фінансування для надання матеріального забезпечення по вагітності та пологах на її користь на підставі листка непрацездатності від 10 лютого 2016 року № 253154 серії АГШ за період із 10 лютого 2016 року до 14 червня 2016 року за заявою-розрахунком від 29 лютого 2019 року № 29/02/01 в сумі 141 331,01 грн, та на підставі листка непрацездатності від 28 квітня 2016 року № 253520 серії АГШ (продовження) за період із 15 червня 2016 року до 28 червня 2016 року за заявою-розрахунком від 10 травня 2019 року № 10/05/01 в сумі 15 844,28 грн, а всього на суму 157 175,29 грн;
 
- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області здійснити фінансування ФОП ОСОБА_2 для надання матеріального забезпечення по вагітності та пологах на її користь на суму 157 175,29 грн;
 
- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області здійснити фінансування ФОП ОСОБА_2 для надання матеріального забезпечення по вагітності та пологах на її користь компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати допомоги по вагітності та пологах як застрахованій особі за період із 01 березня 2016 року до моменту фактичного розрахунку, що на дату подачі позову та прийняття судового рішення у справі № 331/2269/17 від 22 травня 2017 року становить 20 069,00 грн, та додатково за період із 25 травня 2016 року до моменту фактичного розрахунку, що на дату подачі позову та прийняття судового рішення у справі № 331/2269/17 року від 22 травня 2017 року становить 1 457,67 грн, а всього 21 526,67 грн.
 
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 18 лютого 2020 року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 30 червня 2020 року, закрито провадження у справі.
 
Закриваючи провадження у справі, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір підлягає розгляду в порядку, визначеному КАС України. Суд першої інстанції зазначив, що спір між сторонами виник з приводу здійснення відповідачем владних повноважень щодо нарахування і виплати допомоги по вагітності та пологах, а тому такі вимоги підлягають розгляду виключно відповідно до правил КАС України - судами адміністративної юрисдикції як такі, що є публічно-правовими за своєю правовою природою. Вказане узгоджується із висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 280/1539/18-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 405/5366/17 та у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 185/2067/17.
 
Апеляційний суд зазначив, що Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності є суб`єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями. Ураховуючи принципи, функції Фонду та зміст положень вищезазначених норм права, за предметним та суб`єктним складом цей спір має ознаки публічно-правових правовідносин, а тому підлягає розгляду за правилами КАС України. З огляду на те, що Фонд соціального страхування України, як суб`єкт владних повноважень, наділений контролюючими функціями та правом видання обов`язкових для страхувальників актів, спори за його участі та участі його робочих органів розглядаються в порядку адміністративного судочинства.
 
Колегія суддів відхилила доводи апеляційної скарги про належність спірних правовідносин до спорів щодо захисту трудових прав на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування, оскільки трудові правовідносини характеризуються наявністю двостороннього правового зв`язку між працівником та роботодавцем, що виникає на підставі трудового договору. Тоді як ОСОБА_1 та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області у цих правовідносинах не мають статусу працівника та роботодавця відповідно. Зміст позовної заяви ОСОБА_1 свідчить про те, що позивачка не погоджується з бездіяльністю суб`єкта владних повноважень Запорізької міської виконавчої дирекції Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування щодо нездійснення соціальної виплати (матеріального забезпечення по вагітності та пологах позивача у відповідному розмірі за листком непрацездатності).
 
Посилання в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 27 лютого 
2019 року у справі № 428/33353/17 щодо розгляду справи за правилами ЦПК України спростовується змістом інших постанов Верховного Суду, зокрема, постанови Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 185/2067/17, предметом спору в якій були також дії суб`єкту владних повноважень - Фонду соціального страхування щодо обчислення та здійснення соціальної виплати, пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, а також постанови Великої палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 280/1539/15-ц, в якій Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки позивач звертаючись до суду з позовом до Фонду соціального страхування з питання виплати їй відповідної допомоги на підставі лікарняних листків фактично не погоджувалась з рішенням суб`єкта владних повноважень стосовно нездійснення соціальної виплати, та, скасувавши рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 20 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 11 жовтня 2016 року, закрила провадження у справі.
 
У серпні 2020 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга, у якій вона, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постанову судів попередніх інстанцій, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
У касаційній скарзі та уточненій її редакції ОСОБА_1 зазначає, що:
 
- суди помилково віднесли даний трудовий спір до публічно-правового, чим порушили норми статей 2, 19 ЦПК України, 221 КЗпП України, статей 16, 30, 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», статті 34 Закону України «Про оплату праці», статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»;
 
- суди фактично відмовили їй у доступі до правосуддя та захисті її порушених цивільних прав, оскільки предмет спору стосується виключно її основоположних трудових прав, а саме на отримання соціальної допомоги по вагітності та пологах в установлених розмірах і в передбачені строки (соціальні виплати є матеріальним забезпеченням, яке компенсує втрату доходу за період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами), а також на отримання працівником компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати;
 
- внаслідок незабезпечення розгляду даної справи в порядку цивільного судочинства суди попередніх інстанцій порушили правила предметної юрисдикції та незаконно відмовили їй у праві на захист, помилково посилаючись на іншу - адміністративну підсудність спору. 
 
ОСОБА_1 порушує клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, посилаючись на оскарження ухвали та постанови судів попередніх інстанцій у зв`язку з порушенням правил предметної підсудності.
 
Зміст відзивів
 
У жовтні 2020 року до Верховного Суду від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області надійшов відзиву, у якому його представник просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість висновків судів про закриття провадження. У даному випадку спір виник у правовідносинах, у яких суб`єкт владних повноважень здійснює делеговані державою повноваження у сфері державного соціального страхування.
 
У жовтні 2020 року до Верховного Суду від ФОП ОСОБА_2 надійшов відзив, у якому він просить касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу та постанову судів попередніх інстанцій - скасувати з переданням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що суди дійшли помилкового висновку про те, що даний спір належить розглядати у порядку адміністративного судочинства, оскільки позивачка просила захистити її майнові права шляхом визнання незаконною бездіяльності відповідача, яка полягає у невиплаті соціальної матеріальної допомоги по вагітності та пологах. З огляду на характер спору, суб`єктний склад правовідносин, предмет і підстави заявлених вимог, цей спір має вирішуватися за правилами ЦПК України як приватноправовий. Крім того, ОСОБА_2 просить передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 28 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції.
 
У ухвалі Верховного Суду від 28 вересня 2020 року вказано, що підставою касаційного оскарження заявник вказує неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема положень статей 2, частини першої статті 19 ЦПК України, статті 46 Конституції України, статей 2, 179, пункту 2 частини першої статті 221 КЗпП України, пунктів 2, 9 частини першої статті 16, частини першої статті 30, абзацу 3 частини першої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», статті 34 Закону України «Про оплату праці», статей 1, 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
 
Ухвалою Верховного Суду від 11 серпня 2021 року справу призначено до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.
 
На підставі частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції, крім випадків, якщо: 
 
1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції; 
 
2) учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної чи суб`єктної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах; 
 
3) Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.
 
Згідно з частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.
 
Про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 цього Кодексу.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що клопотання ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду налужить задовольнити. 
 
ОСОБА_1 оскаржує судові рішення, крім іншого, з підстав порушення правил юрисдикції, вказуючи, що порушені у позові питання повинні розглядатись в порядку саме цивільного судочинства, а виключних випадків, за яких справа не підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, передбачених частиною шостою статті 403 ЦПК України, не встановлено.
 
Керуючись статтями 260, 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду задовольнити.
Передати справу № 335/6684/19 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                  В. І. Крат

Судді:                                                                            Н. О. Антоненко

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук

М. Ю. Тітов