Номер провадження: 22-ц/813/748/21 
Номер справи місцевого суду: 522/6758/20
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       25.08.2021 року                                                                 м. Одеса 

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря - Вівчар Ю.С.,
переглянувши справу №522/6758/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 4 травня 2020 року у складі судді Шенцевої О.П., -
в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 27 квітня 2020 року до суду з вищеназваним позовом, просила визнати недійсним укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Крикливою О.М. 20 травня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за №754, Договір дарування квартири, розташованої за адресом: АДРЕСА_1 (виділені матеріали: а.с.1-4). 
Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 4 травня 2020 року відкрито провадження у справі (виділені матеріали: а.с.19).
Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 4 травня 2020 року за заявою представника в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову накладено арешт на квартиру, розташовану за адресом: АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_2 ; зустрічне забезпечення не застосовано (виділені матеріали: а.с.17-18).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 липня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу про забезпечення позову. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову (виділені матеріали: а.с.25-29).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність ухвали з підстав порушення норм процесуального права полягає в наступному. Позивач ОСОБА_1 посилається на те, що є спадкоємцем ОСОБА_4 , проте не надає доказів на підтвердження даної обставини, як то звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_4 та відкриття спадкової справи до майна померлого ОСОБА_4 . Крім того, у позовній заяві та заяві про забезпечення позову відсутні посилання на підтвердження та існування підстав, необхідних для вжиття судом заходів забезпечення позову в розумінні частини 2 статті 150 ЦПК України. Судом всупереч частин 1-3 статті 154 ЦПК України не застосовано зустрічного забезпечення. Заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому. 
Відзив на апеляційну скаргу не подано. 
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги частково, скасування ухвали суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову з огляду на наступне.
За змістом позовних вимог, з якими позивач звернулась до суду 27 квітня 2020 року, ОСОБА_1 просила визнати недійсними нотаріально посвідчений 20 травня 2016 року договір дарування ОСОБА_2 квартири. 
Вказані вимоги ОСОБА_1 просила забезпечити накладенням арешту на нерухоме майно, що було предметом договору дарування, про недійсність якого заявлено позовні вимоги. 
Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, позивача, за захистом яких від звернувся або має звернутися до суду (ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України).
Види забезпечення позову передбачено у частині 1 статті 150 ЦПК України, частиною 3 даної норми процесуального права встановлено вимогу співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами. 
Пред`явлені ОСОБА_1 вимоги є вимогами немайнового характеру, такі вимоги не підлягають забезпеченню обранням передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 150 ЦПК України виду забезпечення позову як то накладенням арешту на майно, що належить відповідачу. 
В даному випадку накладення арешту на квартиру не відповідає встановленим частиною 3 статті 150 ЦПК України вимогам співмірності, порушує права та інтереси відповідача, так як арешт майна передбачає повне обмеження ОСОБА_2 як власника у володіння та користуванні арештованим майном. 
ОСОБА_1 має намір упередити можливе відчуження ОСОБА_2 спірного нерухомого майна, задля упередження відчуження майна арешт майна не потребується, так як дії по відчуженню майна можуть бути заборонені із застосуванням іншого, передбаченого частиною 1 статті 150 ЦК України виду забезпечення позову, який не обмежуватиме ОСОБА_2 у реалізації права володіння та користування належним їй майном. 
Арешт нерухомого майна може мати наслідки у вигляді збитків відповідача, відтак, відповідно до положень статті 154 ЦПК України суд мав застосувати зустрічне забезпечення для забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.
Спірний правочин вчинено у травні 2016 року, сторона правочину ОСОБА_4 помер у ІНФОРМАЦІЯ_1, позов до суду пред`явлено ОСОБА_1 у квітні 2020 року, при цьому слушним є зауваження представника ОСОБА_2 щодо відсутності доказів відкриття спадкової справи до майна померлого ОСОБА_4 .
Суд до забезпечення позову має підходити зважено, оскільки забезпечення позову може мати наслідком збитки та порушення прав; забезпечення позову має відповідати тій цілі, для якої такий захід слугує, а не бути інструментом зловживання процесуальними правами. Заходи забезпечення позову визначаються виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини справи.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позову. В даному випадку не обґрунтовано, в чому саме проявляється існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про визнання недійсним правочину щодо майна при тому, що вимоги пред`явлено без застосування наслідків недійсності правочину, у разі не забезпечення позову саме накладенням арешту на майно. Виконання рішення про визнання правочину недійсним здійснюється пред`явленням судового рішення компетентним органам для вчинення ними певних дій, наявність арешту стане перешкодою для виконання, а не навпаки. 
       Підстави для забезпечення пред`явленого ОСОБА_1 позову із застосуванням обраненого нею виду забезпечення відсутні. 
Ухвала про забезпечення позову підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно. 
Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
       Учасники справи в судове засідання 19 серпня 2021 року не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи; справа в провадженні суду апеляційної інстанції з липня 2020 року, учасники справи мали процесуальний час для надання обґрунтування власних позицій, неявка учасників справи не є перешкодою для прийняття рішення щодо питання забезпечення позову. Отже, розгляд справи завершується за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 4 травня 2020 року про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним - скасувати.
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресом: АДРЕСА_1 , - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 25 серпня 2021 року.

Головуючий Л.М.Вадовська
Судді Г.Я.Колесніков 
Є.С.Сєвєрова