УХВАЛА

20 вересня 2021 року 
м. Київ
справа № 460/3494/20
адміністративне провадження № К/9901/25239/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е., 
суддів - Данилевич Н.А., Радишевської О.Р., 
перевіривши касаційну скаргу Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)"
на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року 
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року
у справі №460/3494/20 за позовом ОСОБА_1 до  Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)"  про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій,-
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)",    в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної установи "Городищенська виправна колонія (№ 96)" по застосуванню до засуджених умовно-дострокового звільнення, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, зміни умов тримання засуджених шляхом переведення їх до колонії іншого рівня безпеки, згідно    ст. 101 КВК України, вирішення питання подання матеріалів до суду для встановлення відносно засуджених адміністративного нагляду при звільненні по відбуттю строку кримінального покарання, оформлене протоколом № 3 від 05.02.2020 року, в частині відмови йому в застосуванні пільги, передбаченої    ст. 101 КВК України, як такого, що не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2   ст. 2 КАС України;
- зобов`язати Державну установу "Городищенська виправна колонія (№ 96)" вирішити питання щодо зміни умов тримання ОСОБА_1 .
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року, позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" по застосуванню до засуджених умовно-дострокового звільнення, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, зміни умов тримання засуджених шляхом переведення їх до колонії іншого рівня безпеки, згідно  статті 101 КВК України, вирішення питання подання матеріалів до суду для встановлення відносно засуджених адміністративного нагляду при звільненні по відбуттю строку кримінального покарання, оформлене протоколом № 3 від 05.02.2020, в частині відмови ОСОБА_1 в застосуванні пільги, передбаченої  статтею101 КВК України.
Зобов`язано Державну установу "Городищенська виправна колонія (№96)" повторно розглянути заяву засудженого ОСОБА_1 щодо його переведення із звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки в колонію середнього рівня безпеки, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідачем подано касаційну скаргу.
Однак, ухвалами Верховного Суду від 09 лютого 2021 року, від 08 квітня 2021 року, від 12 травня 2021 року, від 16 червня 2021 року касаційні скарги Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" повернуто скаржнику, оскільки касаційна скарга підписана особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено в установленому порядку, а в інших випадках - у зв`язку із неусуненням недоліків касаційної скарги та незазначенням підстав касаційного оскарження.
07 липня 2021 року Державною установою "Городищенська виправна колонія (№96)" повторно подано касаційну скаргу.
Ухвалою Верховного Суду від 28 липня 2021 року касаційну скаргу Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" залишено без руху з установленням позивачу строку у 10 днів для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції:
- заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із наданням доказів дати отримання копії постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року та обгрунтуванням поважності підстав пропуску строку касаційного оскарження;
- уточненої касаційної скарги (заяви про уточнення касаційної скарги) із зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) та викладенням відповідних обґрунтувань, із наданням її копії відповідно до кількості учасників справи; 
- документа про сплату судового збору. 
Вищезазначена ухвала отримана скаржником 04 серпня 2021 року.
16 серпня 2021 року від скаржника надійшло клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, уточнена касаційна скарга, та документ про сплату судового збору.
Внаслідок відсутності складу колегії суддів, які визначені протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями для розгляду цієї касаційної скарги, у зв`язку з відпустками суддів Мацедонської В. Е., Данилевич Н.А., Радишевської О. Р., розгляд цієї скарги відбувся після їх виходу на роботу.
Перевіривши уточнену касаційну скаргу, слід зазначити, що скаржником так і не викладено підстави касаційного оскарження оскарження, а лише вказано, що підставою є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, неповно встановив обставини справи, або встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.
Суд попередньо зазначав в ухвалі від 28 липня 2021 року, що пункт 1 частини другої статті 353 КАС України регламентує прийнятність доводів про недослідження судом зібраних у справі доказів виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу.
Натомість, як вбачається зі змісту касаційної скарги, скаржник не подає касаційну скаргу на підставі пунктів 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, отже, доводи про недослідження судом зібраних у справі доказів не можуть вважатись прийнятними. 
У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, скаржником зазначено, що 17 грудня 2020 року складений повний текст постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду, яку державна установа «Городищенська виправна колонія (№96)» отримала 23 грудня 2020 року в електронному вигляді, яка не засвідчена "мокрою" печаткою та штампом "з оригіналом вірно", не прошита та не пронумерована. 
Касаційна скарга була відправлена протягом 30 днів, але оскільки, дана касаційна скарга була повернута, у зв`язку з її поданням неповноважною особою, скаржник вважає це поважною причиною неможливості подати касаційну скаргу у встановлений законом строк.
Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Ухвалами Верховного Суду від 09 лютого 2021 року, від 08 квітня 2021 року, від 12 травня 2021 року, від 16 червня 2021 року касаційні скарги Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" повернуто скаржнику, оскільки касаційна скарга підписана особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено в установленому порядку, а в інших випадках - у зв`язку із неусуненням недоліків касаційної скарги та незазначенням підстав касаційного оскарження.
Разом з тим, перевіркою змісту касаційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного строку встановлено, що вона не містить жодної вказівки щодо первісного подання касаційної скарги в строк, а також доказу щодо такого подання.
Суд звертає увагу, що аналіз положень статей      5,    13,    328,    329 КАС України  дозволяє дійти висновку, що учасники справи, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.
Відповідно до пункту 6 частини п`ятої  статті 44 КАС України    учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Отже, учасники справи, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк та у передбаченому процесуальним законом порядку.    КАС України    передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.
Установлення процесуальних строків процесуальним законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених    КАС    України  процесуальних обов`язків.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
Разом з тим, Суд зазначає, що невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.
Слід зазначити, що право на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
У контексті наведеного, зважаючи на приписи вказаних правових норм законодавства, невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо подання касаційної скарги неуповноваженою на те особою, щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчать про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.
Ураховуючи зазначене, зважаючи на те, що з моменту прийняття оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції  до моменту подання касаційної скарги пройшло майже 7 місяців, доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження є необґрунтованими та не можуть бути визнані Судом поважною причиною пропуску строку, встановленого  КАС України.
Відповідно до пункту 4 частини першої  статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
З огляду на викладене, зважаючи на те, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними, наявні підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтями  121,    333,  355,  359 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року у справі №460/3494/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                        В. Е. Мацедонська 
Судді                                                                                                            Н. А. Данилевич
                                                                                                                     О. Р. Радишевська