КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/3827/21                                                  Головуючий в суді І інстанції - Перекупка Г.А.
Провадження № 33/824/3105/2021                                Доповідач в суді II інстанції - Ігнатченко Н.В.
 
П О С Т А Н О В А
І м е н е м   У к р а ї н и
26 липня 2021року                                                                               м. Київ
Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Ігнатченко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 квітня 2021 року, за якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
в с т а н о в и в:
 
Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 квітня 2021 року  ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за те, що він 07 березня 2021 року о 01 год. 40 хв. керував транспортним засобом Mercedes-BenzVito, державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Володимирська, 35, в с.Білогородка Бучанського району Київської області, з явними ознаками сп`яніння, про що свідчили хитка хода, нерозбірлива мова, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, був обстежений на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі КМПІ ЦМЛ, та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто з нього та на користь держави судовий збірв розмірі 454,00 грн.
Не погоджуючись з даною постановою суду,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилається на необґрунтованість і доведеності його вини, вважає, що фактичні обставини події викладені в постанові не відповідають дійсності, просив скасувати дану постанову із закриттям провадження у даній справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування доводів апеляційної скаргипослається на те, що у матеріалах справи відсутні допустимі та належні докази керування ним автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння. Суд не забезпечив виклик в судове засідання свідків зазначених в протоколі.
В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим, повторно не з`явився та не повідомив причин своєї неявки. В судове засідання на 12 липня 2021 року скаржник не з`явився, направив письмове клопотання про перенесення судового засідання у зв`язку з перебуванням за межами м. Києва в період з 8 по 22 липня 2021 року, яке було задоволено та призначено справу слуханням на 26 липня 2021 року.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КпАП України апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
До цього ж, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі «Смірнова проти України»). 
На переконання суду апеляційної інстанції,  ОСОБА_1 мав достатньо часу для захисту своїх прав і законних інтересів у даній справі, скористався правом апеляційного оскарження постанови, особисто подавши апеляційну скаргу.
За таких обстави та керуючись ст. 268 КпАП України суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутністю ОСОБА_1 на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.
Вивчивши матеріали адміністративної справи щодо змісту оскарженої постанови та доводів, викладених в апеляційній скарзі, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши доводи скарги, викладені скаржником, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає  задоволенню з таких підстав.
За змістом ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. 
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають до з`ясування питання чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, рішення приймається на підставі доказів оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Висновки судді місцевого суду про доведеність факту керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:
- висновком щодо результатів медичного огляду виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07 березня 2021 року, де зазначено, що було оглянуто ОСОБА_1  на стан алкогольного сп`яніння та згідно п. 10 даного висновку підтверджено, що   ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
- протоколом про адміністративне правопорушення від 07 березня 2021 року, у якому викладені фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення.
Аналіз зазначених доказів указує на обґрунтованість висновків судді місцевого суду про доведеність вини  ОСОБА_1  у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, правильності кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Суд вважає, що стягнення на   ОСОБА_1 накладене із дотриманням вимог ст. 23 і ст. 33 КУпАП у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги в частині відступу від принципу повноти та об`єктивності судового розгляду щодо не забезпечення судом першої інстанції виклику в судове засідання свідків зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення суд не приймає до уваги з огляду на те, що норми КУпАП не містять вказівки щодо безпосередньості дослідження пояснень свідків, у якості обов`язкового критерію їх допустимості у якості доказу.
Винуватість   ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння доведена наявними у справі належними й допустимими доказами, ретельно дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким суддею місцевого суду надано всебічну та об`єктивну оцінку.
При цьому суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9а ПДР, згідно якого водію заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин відповідальність, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КпАП України.
Аргументи апеляційної скарги за її змістом суд апеляційної інстанції вважає об`єктивно необґрунтованими, а винуватість водія  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України - доведеною наявними в справі належними й допустимими доказами, які будь-яких сумнівів у їх недостовірності не викликають.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Так, адміністративну справу суддею місцевого суду розглянуто без істотних порушень процесуальних прав  ОСОБА_1 , оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
В матеріалах справи на а.с. 10 міститься повідомлення розписка щодо часу розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_1 05 квітня 2021 року о 09 год 00 хв.
Статтею 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
На підставі цих вимог закону, а також ст. ст. 251, 252 КУпАП суд, приймаючи постанову, повинен навести докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та дати їм належну оцінку в їх сукупності.
Апеляційна скарга не містить доводів, які би указували на незаконність постанови судді місцевого суду.
Суд звертає увагу на те, що у ході виявлення та фіксації вчиненого правопорушення поліцейськими не було допущено порушень, які би ставили під сумнів чи указували на незаконність проведених дій та прийнятих рішень.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 1) відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема, пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, суд не встановив порушень прав  ОСОБА_1   передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.
Вид адміністративного стягнення до  ОСОБА_1  суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.
За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню з підстав, які викладені в апеляційній скарзі, не підлягає.
Керуючись ст.ст. 251, 252, 280, 294Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд
 
п о с т а н о в и в:
 
            Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 квітня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАп, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

          Суддя
Київського апеляційного суду                                                                Н.В.Ігнатченко