Ухвала
 
30 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 681/1223/20
провадження № 61-8001ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу Новоселицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади Хмельницької області на постанову Хмельницького апеляційного суду від 31 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Новоселицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади Хмельницької області про розірвання трудового договору і зобов`язання внесення запису до трудової книжки,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Новоселицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади Хмельницької області, у якому просила розірвати трудовий договір між нею і Новоселицькою ЗОШ І-ІІІ ступенів Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України з 01 липня 2020 року та зобов`язати внести запис про припинення трудових відносин до трудової книжки.
 
Рішенням Полонського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 листопада 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю позивачем факту порушення роботодавцем її трудових прав.
 
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 31 березня 2021 року рішення Полонського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 листопада 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено. Розірвано трудовий договір між ОСОБА_1 і Новоселицькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади Хмельницької області на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України з 01 липня 2020 року. Зобов`язано Новоселицьку загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади Хмельницької області внести запис про припинення трудових відносин до трудової книжки ОСОБА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що на час подання позивачкою заяв про звільнення за частиною 3 статті 38 КЗпП України у червні-липні 2020 року мало місце невиконання Новоселицькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади Хмельницької області законодавства про працю відносно ОСОБА_1 . Питання про звільнення ОСОБА_1 не вирішено, її трудова книжка знаходиться у відповідача, роботодавець не забезпечив прийнятого на роботу працівника роботою. Тому наявні правові підстави для звільнення позивачки з роботи за частиною 3 статті 38 КЗпП України з 01 липня 2020 року (дата визначена працівником) відповідно до поданих заяв, у яких вона зазначає про неодноразове звернення про звільнення за частиною 3 статті 38 КЗпП України.
 
Новоселицька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади Хмельницької області 06 травня 2021 року засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Хмельницького апеляційного суду від 31 березня 2021 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 01 червня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 01 червня 2021 року ці недоліки було усунуто, а саме:надано уточнену касаційну скаргу, у якій Новоселицька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади Хмельницької області просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.
 
Зокрема, однією з підстав, на якій подається уточнена касаційна скарга, особа, яка подала касаційну скаргу, зазначає пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах).
 
Касаційна скарга підлягає поверненню у цій частині з таких мотивів.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Тлумачення вказаних норм ЦПК України дозволяє зробити висновок, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. 
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
 
Про повернення касаційної скарги постановляється ухвала (частина шоста статті 393 ЦПК України).
 
Аналіз уточненої касаційної скарги свідчить, що її мотивувальна частина містить формальне посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах). Особа, яка подала касаційну скаргу, не указує щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду. Таким чином, посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України не свідчить про обґрунтування особою, яка подала касаційну скаргу, підстав касаційного оскарження. 
 
Тому Новоселицькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади Хмельницької області не виконано вимог ЦПК України при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України, і згідно пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, касаційна скарга у цій частині підлягає поверненню. 
 
Керуючись статтями 260, 389, 392, 393 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу Новоселицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади Хмельницької областіна постанову Хмельницького апеляційного суду від 31 березня 2021 року в частині підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України повернути.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                              В. І. Крат