ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

номер справи: 766/2667/19
номер провадження № 22-ц/819/1112/21

20 липня 2021 року                                 м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,
суддів: Пузанової Л.В.,
Чорної Т.Г.,
секретар Автонагова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 березня 2021 року у складі судді Ус О.В. за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору припиненим , визнання дій протиправними, 
в с т а н о в и в :
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням збільшення позовних вимог просив:
-визнати кредитний договір № 2102/1107/71-068 від 01.11.2007 року, укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 припиненим з 18.11.2014 року;
-визнати неправомірними дії ПАТ "Альфа-Банк" щодо витребування повернення кредиту у позасудовому порядку та звернення стягнення на предмет іпотеки.
       В обґрунтування позову вказав, що 01.11.2007 р. між АКБ "ТАС-Комерцбанк" та ним був укладений кредитний договір №2102/1107/71-068, за умовами якого банк надав йому кредитні кошти у розмірі 47100,00 доларів США, зі сплатою 11,90% річних за користування кредитом на строк з 01.11.2007 року до 01.11.2032 року. 
В цей же день, між сторонами було підписано іпотечний договір. 
       18.10.2014 р. ПАТ "Альфа-Банк" направив йому вимогу про дострокове повернення кредиту за кредитним договором №2102/1107/71-068 від 01.11.2007 р. в сумі 36175,39 доларів США. 
       В подальшому (04.11.2014 р.), ПАТ "Альфа-Банк" звернувся до суду з позовом про стягнення всієї кредитної заборгованості: за кредитом - 34854,00 доларів США, за відсотками 1260,72 доларів США, пені 60,67 доларів США, (всього в сумі 36175,39 доларів США), що разом за офіційним курсом НБУ складає 468660,06 грн. станом на 01.10.2014 р. 26.01.2015 р.
       Суворовським районним судом м. Херсона у справі №668/15243/14-ц ухвалено рішення про задоволення позовних вимог банку.
       30.01.2019 р. він отримав від ПАТ "Альфа-Банк" повідомлення від 22.01.2019 р. про звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, з якого дізнався, що банк вимагає сплатити визначену банком станом на 23.01.2019 р. суму в розмірі 75844,99 доларів США, що по курсу НБУ станом на 23.01.2019 р. складає 2115759,55 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 34854,00 доларів США, за відсотками 19406,74 доларів США, пені 21584,25 доларів США.         Зазначає, що банк з 18.10.2014 р. по 23.01.2019 р. продовжує нараховувати проценти та пеню, в результаті чого заборгованість за процентами збільшилася на 18146,02 доларів США, розмір пені збільшився на 21523,58 доларів США. 
       Вказує, що дії банку щодо нарахування процентів та пені свідчать про порушення та невизнання положень чинного законодавства, внаслідок чого банк незаконно вимагає сплати боргу за кредитом, збільшеного на 39669,60 доларів США. 
       Зазначає, що ПАТ "Альфа-Банк" реалізував право на дострокову вимогу про повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України шляхом направлення письмової вимоги про дострокове повернення кредиту, направивши на його адресу 20.10.2014р. вказану вимогу. Після направлення письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості та після звернення до суду з вимогою про повернення всієї суми кредиту, кредитний договір припинив свою дію, а банк втратив можливість нарахування та стягнення відсотків за кредитним договором.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 04 березня 2021 року з урахуванням ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 11 березня 2021 року про виправлення описки, позов задоволено частково. Суд ухвалив:
Визнати припиненим зобов`язання ОСОБА_1 щодо сплати Акціонерному товариству «Альфа-Банк» процентів та пені за умовами кредитного договору №2102/1107/71-068 від 01.11.2017, які нараховуються йому після 20.10.2014.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.
В апеляційній скарзі АТ «Альфа-Банк» не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині, якою визнано припиненими зобов`язання ОСОБА_1 , щодо сплати процентів та пені за умовами кредитного договору, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що оскільки кредитним договором було передбачена сплата процентів за користування кредитом, а також відповідних штрафних санкцій та пені, у банка наявні підстави для їх нарахування. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що рішення суду першої інстанції ухвалене із додержанням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів відзиву на апеляційну скаргу наводить доводи, аналогічні доводам викладеним в позовній заяві. 
Заслухавши доповідача, ОСОБА_1 , представника АТ «Альфа-БАНК» - Шевцова О.С., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ дійшов наступного висновку.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Рішення суду фактично оскаржується в частині визнання припиненим зобов`язання ОСОБА_1 щодо сплати Акціонерному товариству «Альфа-Банк» процентів та пені за умовами кредитного договору № 2102/1107/71-068 від 01.11.2017, які нараховуються йому після 20.10.2014 р.
В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому колегія суддів йому правової оцінки не надає.
З матеріалів справи вбачається:
01 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2102/1107/71-068, за умовами якого позичальник отримав грошові кошти у розмірі 47100,00 доларів США, на строк з 01 листопада 2007 року по 01 листопада 2032 року включно, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,90 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Кредитні кошти призначені для придбання двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (а.с. 24).
01 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" та ОСОБА_1 укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір, за умовами якого забезпечується належне виконання іпотекодавцем вимог іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 2102/1107/71-068 від 01 листопада 2007 року (а.с. 25-27).
25 травня 2012 року правонаступник АКБ «ТАС-Комерцбанк» - ПАТ «Сведбанк» уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. 
15 червня 2012 року ПАТ «Дельта Банк» уклав з ПАТ «Альфа-Банк» договір купівлі-продажу прав вимоги за тим же кредитним договором, внаслідок чого відбулося відступлення Права вимоги ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором № 2101/1107/71-068 від 01 листопада 2007 року. 
Питання недійсності договорів порушувалося ОСОБА_1 в судовому порядку.
13 квітня 2017 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Омега Банк", Публічного акціонерного товариства "Дельта банк", Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", третя особа: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ОСОБА_2 про визнання договорів купівлі-продажу договорами факторингу та визнання правочинів недійсними - відмовлено в повному обсязі (з.а.с. 127, а.с. 128).
21 вересня 2017 року ухвалою Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року залишено без змін (в.а.с. 133, а.с. 134-135).
Постановою Верховного Суду від 06 лютого 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року та Апеляційного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року залишено без змін (а.с. 138-142).
18 листопада 2014 року банком (ПАТ «Альфа–Банк) на адресу ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, у якій вказав, що станом на 01.10.2014 загальна сума заборгованості за кредитним договором № 2102/1107/71-068 від 01 листопада 2007 року становить 36175,39 доларів США. Банк вимагав від позичальника у строк протягом 30 календарних днів з моменту надіслання вимоги, достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штрафні санкції (а.с. 9-10).
У зв`язку із невиконання кредитного договору, ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитом (а.с. 12-17).
Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 26 січня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ "Альфа-Банк" 468660,06 грн. заборгованості, яка виникла станом на 01.10.2014 за кредитним договором № 2102/1107/71-068 від 01.11.2007 та яка складається з заборгованості: за кредитом 451541,17 грн., процентів за користування кредитом 16332,90 грн., пені за прострочення 785,99 грн. Стягнуто по 1827,00 грн., з кожного у відшкодування судового збору (а.с. 18).
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 30 вересня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 26.01.2015 залишено без змін (а.с. 124-126)
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 23 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 26 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 30 вересня 2015 року залишено без змін (а.с. 129-131).
Постановою від 23 вересня 2016 року державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Тендітною Н.О. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 668/15243/14 виданого 15.08.2016 Херсонським міським судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 користь ПАТ "Альфа-Банк" боргу в розмірі 1827,00 грн. (а.с. 19).
Постановою від 11 листопада 2016 року старшого державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, в межах виконавчого провадження № 52311576, з виконання виконавчого листа № 668/15243/14 виданого 15.08.2016 Херсонським міським судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Альфа-Банк" боргу в розмірі 468660,06 грн., накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження (а.с. 20).
22 січня 2019 року АТ "Альфа-Банк" на адресу ОСОБА_1 надіслав повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням. 
Вказаним листом банк вимагав сплатити борг за кредитним договором, розмір якого станом на 23.01.2019 складає 75844,99 доларів США, що по курсу НБУ на 23.01.2019 складає 2115759,55 грн., з яких: за кредитом 34854,00 доларів США, курс НБУ на 23.01.2019: 972281,53 грн.; по відсотках 19406,74 доларів США, по курсу НБУ на 23.01.2019: 541367,28 грн.; по пені 21584,25 доларів США, по курсу НБУ на 23.01.2019 602110,74 грн. (а.с. 8). 
Ухвалюючи рішення, яким визнати припиненим зобов`язання ОСОБА_1 щодо сплати Акціонерному товариству «Альфа-Банк» процентів та пені за умовами кредитного договору № 2102/1107/71-068 від 01.11.2017, які нараховуються йому після 20.10.2014 суд виходив з того, що саме такий спосіб захисту буде ефективний.
Суд першої інстанції зазначив, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.
Після закінчення строку дії кредитного договору кредитор має право на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, якщо зобов`язання залишається невиконаним.
В даному випадку кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки. Отже, строк кредитування відповідача є таким, що закінчився, як і його право законно користуватися позиченими коштами, а тому вимога банку про стягнення поточних грошових вимог, а саме процентів за користування кредитом, нарахованих поза межами строку кредитування не відповідає вимогам закону.
В охоронних/спірних правовідносинах права та інтереси кредитора мають бути забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що повідомлення відповідача від 22.01.2019 р. в частині сплати 75844,99 доларів США, з яких є борг по кредиту, відсоткам та пені не відповідає вищевказаним нормам, відповідач має право вимагати лише суми, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, якщо зобов`язання залишається невиконаним.
Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи, у контексті з доводами та запереченнями учасників судового процесу, суд виходив з того, що згідно зі статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої та другої статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Визначаючи ефективний спосіб захисту позивача , суд першої інстанції, посилаючись на норми ст. ст.15, 20 ЦК України, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правові висновки суду касаційної інстанції, зробив висновок, що за встановлених обставин справи, вимоги щодо визнання неправомірними дій банку щодо витребування кредиту в досудовому порядку не підлягають задоволенню в силу вищенаведених висновків суду, а також з огляду на те, що згадані - не можуть вважатися ефективними матеріально - правовими способами захисту порушеного права, оскільки не відновлюють його і жодним чином не призведуть до нівелювання негативних наслідків для позивача внаслідок допущених банком порушень.
Вищевказаний висновок суд узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка наведена у постанові від 29 січня 2020 року по справі № 669/534/15-ц.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що поряд з цим, допущені банківською установою вищевказані порушення є підставою для визнання припиненими зобов`язань зі сплати процентів та пені, що нараховуються після 20.10.2014 р. саме за умовами кредитного договору, і такий спосіб захисту порушеного права слід визнати ефективним та достатнім для відновлення прав суб`єкта кредитних правовідносин ( ОСОБА_1 ) та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною (АТ "Альфа-Банк"). У такий спосіб буде практично реалізована мета, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, і він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Виходячи з умов п. 3.8. кредитного договору за порушення позичальником строків платежів за договором, що свідчить про суттєве порушення позичальником умов договору, банк має право надіслати позичальнику повідомлення про зміну умов цього договору. При цьому строк виконання позичальником своїх зобов`язань (повернення кредиту, сплата процентів за користування ним) за взаємною згодою сторін, вважається таким, що настав на десятий календарний день з дня направлення банком позичальнику повідомлення про зміну умов цього договору. 
Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про відсутність підстав для нарахування процентів та пені за кредитним договором після дії здійсненної банком щодо встановлення (настання) строку сплати процентів за кредитним договором у повному обсязі.
Апеляційна скарга не містить доводів на спростування наведених висновків суду першої інстанції в частині часткового задоволення позову.
А доводи апеляційної скарги, що кредитним договором була передбачена сплата процентів за користування кредитом відповідно до п.п.1.1, 1.3,1.5,3.2 та 3.3, а також відповідні штрафні санкції та пеня згідно п.п.8.1-8.5 договору, проте задовольнивши частково позовні вимоги позивача, суд позбавив можливості банку звертатися із позовними вимогами до ОСОБА_1 за ст. 625 ЦК України для стягнення інфляційних та трьох відсотків річних суперечать наведеним висновкам суду першої інстанції про наявність такого права, оскільки суд визнав припиненими зобов`язання лише щодо сплати процентів та пені саме за умовами кредитного договору, які нараховуються після 20.10.2014 року, що є відмінним від процентів, визначених ст. 625 ЦК України.
       Слід зазначити, що зобов`язання повернення кредитних коштів судом не вирішувалася і не припинялося.
       Таким чином, наведені доводи апеляційної скарги не надають підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в оскарженій частині.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375,382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В. Склярська

Судді:                                                  Л.В. Пузанова 

                                        Т.Г. Чорна

Повний текст постанови суду складено 21 липня 2021 року.

Суддя                                 І.В. Склярська