УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 679/135/21
Провадження № 22-ц/4820/1261/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 серпня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 679/135/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08 червня 2021 року (суддя Гавриленко О. М., повне судове рішення складено 08 червня 2021 року) у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, суд 
у с т а н о в и в : 
У січні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк), звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що відповідно до укладеного 10 липня 2012 року договору ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка у заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Взяті на себе за кредитним договором зобов`язання ОСОБА_1 не виконала, у зв`язку з чим станом на 20 грудня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 59966,89 грн, у тому числі: 44435,76 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту, 15531,13 грн - заборгованість за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно зі статтею 625 ЦК України. Кредитор може вимагати від боржника сплати частини заборгованості за договором.
Тому позивач просив стягнути з відповідачки 44435,76 грн заборгованості за кредитом.
Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08 червня 2021 року у позові відмовлено. 
АТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на незаконність судового рішення. Активація відповідачкою картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами договору. На підтвердження позовних вимог надана виписка по картковому рахунку, з якої вбачається, що ОСОБА_1 знімала кредитні кошти та частково погашала заборгованість. Суд безпідставно відмовив у стягненні заборгованості за кредитом. 
У відзиві представник відповідачки ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів. Вважає правильним висновок суду про недоведеність позивачем отримання ОСОБА_1 кредиту. 
Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмову у позові суд мотивував недоведеністю позовних вимог. Позивач не надав належних, допустимих і достатніх доказів отримання відповідачкою кредиту в АТ КБ «ПриватБанк».
Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Позивач пред`явив вимоги про стягнення заборгованості за договором. Обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, надав анкету-заяву від 10.07.2012, розрахунок кредитної заборгованості за договором від 10.07.2012, виписку по рахунку за договором без номера та витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини укладеного договору. 
Проте анкета-заява від 10 липня 2012 року (а.с. 48) про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг адресована відповідачкою іншій юридичній особі А-Банку.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості (а.с. 7-33) підтверджує наявність заборгованості за кредитним договором від 10 липня 2012 року. 
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані позивачем витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 49-74) розуміла ОСОБА_1 та ознайомилася і погодилася з ними. 
У приєднаній до позовної заяви виписці по рахунку (а.с. 34-45) не зазначено договір, за яким мав місце рух коштів, відображений у цій виписці.
У довідках, виданих АТ КБ «ПриватБанк», про видачу кредитних карт (а.с. 46) і встановлення кредитного ліміту (а.с. 47) не зазначено за яким договором видавалися карти і встановлювався кредитний ліміт.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Установивши зазначені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про не надання позивачем належних, допустимих і достатніх доказів отримання ОСОБА_1 кредитних коштів в АТ КБ «ПриватБанк».
Згідно з частинами 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
З огляду на викладене апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про доведеність позовних вимог і наявність правових підстав для задоволення позову.
Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає. 

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
 
Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08 червня 2021 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

 
Повне судове рішення складено 20 серпня 2021 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай 

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта