П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

12 липня 2021 р.	м. Одеса	Справа № 400/3511/20	

                                                                                                                           Головуючий в І інстанції: Лебедєва Г.В.
Дата та місце ухвалення рішення: 26.01.2021 р. м. Миколаїв
          
                  П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

                                                 судді-доповідача – Шеметенко Л.П.
                                                                   судді – Стас Л.В.
                                                                   судді – Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , у якому просить: визнати бездіяльність Міністерства внутрішніх справ щодо залишення вдруге заяви ОСОБА_1 на призначення пенсії та доданих до неї документів (направлених листом ДУ ТМО МВС України по Миколаївській області                            від 15.05.2019 року №33/35-648) без реалізації протиправною; зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти заяву з документами на призначення пенсії, направлених листом ДУ ТМО МВС України по Миколаївській області від 15.05.2019 року № 33/35-648, оформити подання (за відповідною встановленою формою) про призначення пенсії ОСОБА_1 та направити його разом з усіма наданими документами до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області для призначення пенсії ОСОБА_1 .
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року позов задоволено. Визнано бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо залишення заяви ОСОБА_1 на призначення пенсії та доданих до неї документів (направлених листом ДУ ТМО МВС України по Миколаївській області від 15.05.2019 року №33/35-648) без реалізації протиправною. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти заяву з документами на призначення пенсії, направлених листом ДУ ТМО МВС України по Миколаївській області від 15.05.2019 року №33/35-648, оформити подання (за відповідною встановленою формою) про призначення пенсії ОСОБА_1 та направити його разом з усіма наданими документами до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області для призначення пенсії ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. 
Судом першої інстанції встановлено, що наказом ГУМВС України в Миколаївській області від 01.05.2006 року № 37 о/с ОСОБА_1 прийнято на службу до органів внутрішніх справ, про що свідчить запис у трудовій книжці позивача від 02.05.2019 року серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 звільнено 07.09.2009 року наказом № 96 о/с за п. 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.
Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.05.2010 року по справі № 2а-566/10/1470 дії Управління УМВС України в Миколаївській області щодо звільнення ОСОБА_1 визнано незаконними, скасовано наказ УМВС України в Миколаївській області від 07.09.2009 року № 96 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 та поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого інженера сектору мереж зв`язку, аналітики та статистики відділу зв`язку. Також, стягнуто з УМВС України в Миколаївській області середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 13 067 грн. 42 коп.
Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2011 року постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 травня 2010 року по справі № 2а-566/10/1470 за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області про визнання дій УМВС України щодо звільнення незаконними та поновлення на роботі - залишено без змін.
02 травня 2019 року ОСОБА_1 була звільнена з органів внутрішніх справ за п. 64 «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області № 6 о/с.
Згідно наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області № 6 о/с встановлено вислугу років у календарному обчисленні 13 років 00 місяців 01 дні, трудовий стаж - 14 років 07 місяців 15 днів, загальний трудовий стаж - 27 років 07 місяців 16 днів. 
Позивач безперервно проходила службу в органах внутрішніх справ з 01.05.2006 року по 02.05.2019 року, що підтверджується дублікатом трудової книжки серії НОМЕР_1 .
15.05.2019 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до листа Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України від 24.05.2019 року за № 22/6-2762 зазначено, що тривалість служби в календарному обчисленні є меншою ніж 25 років, оскільки постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.05.2010 року по справі № 2а-566/10/1470 було зобов`язано поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інженера сектору мереж зв`язку, аналітики та статистики відділу зв`язку, стягнуто грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, проте суд не зобов`язав зарахувати період вимушеного прогулу до вислуги років ОСОБА_1 . Крім того, згідно листа Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України від 24.05.2019 року за № 22/6-2762 заява про призначення пенсії та документи ОСОБА_1 . Департаментом персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України повернуті без реалізації.
Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області наказом              від 06.08.2019 року № 9 о/с внесено зміни до наказу від 02.05.2019 року № 6 о/с в частині визначення календарної вислуги років, загального трудового стажу та вислуги років для призначення пенсії.
Так, у наказі від 06.08.2019 року № 9 о/с зазначено, що вислуга років складає у календарному обчисленні – 9 років 6 місяців 5 днів, загальний трудовий стаж – 24 роки 1 місяць 20 днів та вилучено вислугу років для призначення пенсії – 27 років 7 місяців 16 днів.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 року у справі № 400/1735/19 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано бездіяльність Міністерства внутрішніх справ щодо не зарахування періоду проходження служби (під час вимушеного прогулу з 07.09.2009 по 20.05.2010) до вислуги років для призначення пенсії відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та залишення заяви ОСОБА_1 на призначення пенсії та доданих до неї документів (направлених листом ДУ ТМО МВС України по Миколаївській області від 15.05.2019 № 33/35-648) без реалізації протиправною, зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України зарахувати ОСОБА_1 період проходження служби (під час вимушеного прогулу з 07.09.2009 по 20.05.2010) до вислуги років для призначення пенсії відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
В частині позовних вимог про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України прийняти заяву з документами на призначення пенсії, направлених листом ДУ ТМО МВС України по Миколаївській області від 15.05.2019 року № 33/35-648, оформити подання (за відповідною встановленою формою) про призначення пенсії ОСОБА_1 та направити його разом з усіма наданими документами до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області для призначення пенсії ОСОБА_1 - відмовлено, оскільки вони є передчасними.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 року у справі № 400/1998/19 позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та п. 10 постанови Кабінету Міністрів України                                       від 17.07.1992 року № 393 та визнано протиправним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області від 06.08.2019 року № 9 о/с.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2020 року рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 року у справі № 400/1998/19 залишено без змін.
Позивач знов звернулась до сектору із соціально-гуманітарних питань ДУ Територіальне об`єднання МВС по Миколаївській області із заявою щодо направлення документів до Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України. 
Вказана заява разом з документи, за допомогою кадрової та фінансової службами УМВС України в Миколаївській області були направлені до МВС України 31.07.2020 року за № 33/35-1299. 
Листом від 19.08.2020 року № 27546/22-2020 за підписом директора департаменту персоналу МВС України заяву та документи ОСОБА_1 повернуто без реалізації, оскільки рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 року у справі                   № 400/1735/19 в частині позовних вимог про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України прийняти заяву з документами на призначення пенсії, направлених листом ДУ ТМО МВС України по Миколаївській області від 15.05.2019 №33/35-648, оформити подання (за відповідною встановленою формою) про призначення пенсії ОСОБА_1 та направити його разом з усіма наданими документами до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області для призначення пенсії ОСОБА_1 - відмовлено.
Крім того, в листі зазначено, що статтею 17 закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 року                 № 393 не передбачено зарахування періоду вимушеного прогулу осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років для призначення пенсії. За таких обставин, відповідач вказав, що станом на день звільнення зі служби в органах внутрішніх справ (07.09.2009) ОСОБА_1 не досягла 45-річного віку, її вислуга років становила 03 роки 04 місяці 06 днів, а страховий стаж, за даними трудової книжки, складає менше 25 років, тому, підстави для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до Закону відсутні.
Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо залишення заяви ОСОБА_1 на призначення пенсії та доданих до неї документів без реалізації, позивач звернулась з вказаним позовом до суду.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову з огляду на викладене. 
Згідно ч. 1 ст. 1 Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 1-2 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Згідно п.п «а, б» статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше; з 1 жовтня               2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.
Особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, 02.05.2019 року наказом голови Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області № 6 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ (за віком).
В цьому наказі зазначено, що вислуга років складає: у календарному обчисленні 13 років 1 день; трудовий стаж 14 років 7 місяців 15 днів; загальний трудовий стаж 27 років 7 місяців 16 днів; вислуга років для призначення пенсії 27 років 7 місяців 16 днів.
06.08.2019 року Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області внесло зміни до наказу від 02.05.2019 року № 6 о/с в частині визначення календарної вислуги років, загального трудового стажу та вислуги років для призначення пенсії.
Так, в наказі від 06.08.2019 року № 9 о/с зазначено, що вислуга років складає: у календарному обчисленні 9 років 6 місяців 5 днів; загальний трудовий стаж 24 роки 1 місяць 20 днів; вилучено вислугу років для призначення пенсії 27 років 7 місяців 16 днів.
Поряд з цим, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду                                від 26.11.2019 року у справі № 400/1998/19 позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 та визнано протиправним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області від 06.08.2019 року № 9 о/с.
Також, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 року у справі № 400/1735/19 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано бездіяльність Міністерства внутрішніх справ щодо не зарахування періоду проходження служби (під час вимушеного прогулу з 07.09.2009 по 20.05.2010) до вислуги років для призначення пенсії відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та залишення заяви ОСОБА_1 на призначення пенсії та доданих до неї документів (направлених листом ДУ ТМО МВС України по Миколаївській області від 15.05.2019 № 33/35-648) без реалізації протиправною та зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України зарахувати ОСОБА_1 період проходження служби (під час вимушеного прогулу з 07.09.2009 по 20.05.2010) до вислуги років для призначення пенсії відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
У цьому рішенні суд зазначив, що поновлення на посаді означає, що у період вимушеного прогулу особа проходила службу в органах внутрішніх справ, тому відповідний період має зараховуватися до вислуги років, адже це є обов`язком роботодавця, оскільки поновлення на посаді передбачає відновлення всіх порушених прав позивача стосовно проходження служби в органах внутрішніх справ незаконним звільненням.
Тобто, на теперішній час є чинним наказ від 02.05.2019 року голови Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області № 6 о/с про звільнення позивача з органів внутрішніх справ (за віком), згідно якого вислуга років позивача складає: у календарному обчисленні 13 років 1 день; трудовий стаж 14 років 7 місяців 15 днів; загальний трудовий стаж 27 років 7 місяців 16 днів; вислуга років для призначення пенсії 27 років 7 місяців 16 днів.
Доводи відповідача, які ним наведені у направленому позивачу листі та поданій апеляційній скарзі, спростовуються наведеним наказом та рішеннями судів, що набрали законної сили. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем протиправно повернуто ОСОБА_1 її заяву про призначення пенсії без реалізації.
Доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 240, 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 12.07.2021 р.

        Суддя-доповідач:                                                                      Л.П. Шеметенко

         Суддя:                                                                                        Л.В. Стас  

         Суддя:                                                                                        І.О. Турецька