ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України 

15 вересня 2021 року
м. Харків

справа № 641/6572/19
провадження № 22-ц/818/3687/21

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Маміної О.В., Тичкової О.Ю.
за участю секретаря судових засідань – Гармаш К.В.

учасники справи: 
скаржник: ОСОБА_1 , 
особа, дії якої оскаржуються: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Шиндель Володимир Анатолійович,
заінтересована особа: ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шиндель Володимира Анатолійовича, заінтересована особа ОСОБА_2 , зобов`язання вчинити певні дії, з апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шиндель Володимира Анатолійовича на ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 16 лютого 2021 року, постановлену суддею Маньковської О.О., в залі суду в м. Харків,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шиндель Володимира Анатолійовича, заінтересована особа ОСОБА_2 , зобов`язання вчинити певні дії.

В обгрунтування скарги зазначає, що приватним виконавцем Шинделем В.А. постановою ЗВП №59705553 від 02 серпня 2019 року накладено арешт на її рахунок в АТ КБ «Приватбанк», на який надходять кошти, призначені від держави на утримання дітей, в зв`язку з чим заблокована її соціальна картка НОМЕР_1 . Вважає, що даний арешт накладений незаконно в порушення вимог п.8, 9 ст.73 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки до коштів, на які не може бути звернено стягнення належать: допомога по догляду за дитиною, допомога особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років. Крім того, ОСОБА_1 вказала, що приватним виконавцем не скасовано своєї постанови, будучи повідомленим про знаходження скарги в суді. Натомість, на підставі постанови приватного виконавця про арешт коштів боржника за виконавчим листом від 14 березня 2019 року справа №641/7612/16-ц 03 жовтня 2019 року, стягнуто суму коштів в розмірі 12 595,23грн., про що також свідчить довідка з «ПриватБанку» від 01 жовтня 2019 року, надана приватним виконавцем Шинделем В.А. до суду та того ж дня, не дочекавшись рішення суду приватним виконавцем закрито виконавче провадження. ОСОБА_1 вказала, що приватному виконавцю було відомо, про те, що грошові кошти стягнуті з картки, на яку нараховуються соціальні виплати для утримання дітей, проте, з 04 вересня 2019 року, тобто з того часу як приватному виконавцю стало відомо про перебування скарги в суді, останній не вчиняв дій, щодо скасування своєї постанови про арешт грошових коштів боржника та з`ясування питання щодо правомірності винесення вказаної постанови. Таким чином, ОСОБА_1 звернулась із даною скаргою до суду.

Просить суд, з урахування останніх уточнень, скасувати постанову про арешт коштів боржника ЗВП № 59705553 від 02 серпня 2019 року, що винесена приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Шинделем Володимиром Анатолійовичем та визнати протиправною дію приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шинделя В.А., яка полягає у стягненні під час розгляду скарги 01 лютого 2019 року «Соціальної допомоги» з картки «ПриватБанк» № НОМЕР_2 угода № SAMDNWFC00000662306 від 30 грудня 2018 року, вирішити питання про судові витрати.

Ухвалою скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шиндель В.А. – задоволено частково.
Визнано дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шиндель В.А. при здійсненні виконавчих дій у ЗВП № 59705553 від 02 серпня 2019 року - неправомірними.
В задоволенні скарги в іншій частині – відмовлено.

В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Шиндель В.А. просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні скарги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції помилково прийняв до розгляду уточнену скаргу в якій скаржник просив окрім іншого, визнати протиправною дію приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шинделя В.А., яка полягає у стягненні під час розгляду скарги 01 лютого 2019 року «Соціальної допомоги» з картки «ПриватБанк» № НОМЕР_2 угода № SAMDNWFC00000662306 від 30 грудня 2018 року, оскільки подання таких уточнень діючим цивільно-процесуальним законодавством не передбачено.
Крім того, заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною скаргою лише 06 січня 2021 року, тобто майже через 1 рік та 3 місяці після того, як останній стало відомо про порушення її прав (08 жовтня 2019 року списання приватним виконавцем з банківського рахунку Лютої Н.В. грошових коштів), тобто з пропуском 10-ого строку для подання скарги.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки ухвала суду оскаржується лише в частині задоволених вимог, тому в іншій частині ухвала суду не переглядається.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення скарги суд першої інстанції виходив з того, що вимоги заявника в частині визнання дій приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шиндель В.А. неправоміпрними при здійсненні виконавчих дій у ЗВП №59705553 щодо стягнення соціальної допомоги з рахунку боржника ОСОБА_1 - є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.1, 2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Згідно ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч.1 ст.448 ЦПК України).

Отже, право на звернення зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за правилами цивільного судочинства пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого згідно з ЦПК України, та його примусовим виконанням відповідним органом, а також у випадку якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.449 ЦПК скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Виходячи з аналізу вказаної норми права норм права, слід дійти висновку, що право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод, законних інтересів.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що постановою Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шинделем В.А. від 01 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження ВП № 59696218 за виконавчим листом №641/7612/16-ц, виданим 14 березня 2019 року Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат в загальному розмірі 7 343,62грн.

Також, приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Шинделем В.А. постановою від 01 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження ВП №59696321 за виконавчим листом № 641/7612/16-ц, виданим 14 березня 2019 року Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат в загальному розмірі 9 977грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шинделя В.А. про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 02 серпня 2019 року, об`єднано виконавчі провадження № 59696218, №59696321 у зведене виконавче провадження № 59705553.

На виконання вказаних виконавчих листів приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Шинделем В.А. 02 серпня 2019 року винесено постанову про арешт коштів боржника за ЗВП №59705553, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку(ах), в тому числі карткових в АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299) та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , а також прийняте 02 серпня 2019 року постанову про арешт майна боржника, у межах звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження – 19 590,68грн., про що копії постанови направлено на виконання до АТ КБ «ПриватБанк» та сторонам виконавчого провадження.

Як вбачається з довідки про отримання (не отримання) допомоги ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Адміністрації Слобідського району Харківської міської ради та їй відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» з 01 лютого 2014 року до 29 лютого 2020 року призначена допомога при народженні дитини. З 01 квітня 2019 року до 29 лютого 2020 року призначено допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях. Виплата допомоги здійснюється на соціальних рахунок в ПАТ «ПриватБанк» № рахунку НОМЕР_3 .

Як вбачається з виписки з особових рахунків, відкритих в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , на вказані рахунки в управлінні праці та соціального захисту населення Адміністрації Слобідського району Харківської міської ради здійснюється зарахування, в тому числі, соціальної допомоги.

01 жовтня 2019 року та 03 жовтня 2019 року здійснено списання з рахунку ОСОБА_1 на загальну суму 19 180,27грн., в тому числі й за рахунок грошових коштів, які є соціальними виплатами. 

У скарзі заявник (боржник) ОСОБА_1 посилається на те, що дії приватного виконавця щодо стягнення «Соціальної допомоги» з картки «ПриватБанк» № НОМЕР_2 угода № SAMDNWFC00000662306 від 30 грудня 2018 року є протиправними оскільки Законом України «Про виконавче провадження» чітко вказана заборона про звернення стягнення на одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини чи на іншу допомогу на дітей, передбачену законом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. 

Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у статті 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 16 постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року за № 6, суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами.
Строки звернення заявника зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Матеріали справи свідчать, що дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шинделя В.А. вчинені останнім 01 жовтня 2019 року та 03 жовтня 2019 року (здійснено списання з рахунку ОСОБА_1 на загальну суму 19 180,27грн., в тому числі й за рахунок грошових коштів, які є соціальними виплатами).

Із уточненою скаргою, в якій містяться вимоги щодо визнання дій приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шиндель В.А. при здійсненні виконавчих дій у ЗВП № 59705553 щодо стягнення з картки «ПриватБанк» № НОМЕР_2 соціальної допомоги – неправомірними,  ОСОБА_1 звернулася до суду 12 січня 2021 року, тобто з пропуском 10-денного строку для звернення до суду зі скаргою. При цьому, клопотання про поновлення строку на подання скарги, із даною вимогою, ОСОБА_1 подано не було, поважних причин пропуску такого строку не наведено.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1)неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3)невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4)порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. 

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частина перша та друга статті 376 ЦПК України).

Зважаючи нате, що внаслідок порушення норм процесуального права суд першої інстанції розглянув по суті скаргу на дії посадової особи органу державної виконавчої служби, подану із пропуском строку, встановленого статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 449 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали в частині визнання дій приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шиндель Володимира Анатолійовича при здійсненні виконавчих дій у ЗВП № 59705553 щодо стягнення з картки «ПриватБанк» № НОМЕР_2 соціальної допомоги неправомірними, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про залишення скарги в цій частині без розгляду.

Аналогічний висновок щодо можливості залишення судом апеляційної інстанції без розгляду скарги, поданої на підставі положень статті 447 ЦПК України, з пропуском процесуального строку, за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції, викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 439/1493/15-ц (провадження № 61-7804св19).

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шиндель Володимира Анатолійовича – задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 16 лютого 2021 року в частині визнання дій приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шиндель Володимира Анатолійовича при здійсненні виконавчих дій у ЗВП № 59705553 неправомірними - скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 в цій частині – залишити без розгляду.

В решті ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 16 лютого 2021 року – залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий –                                                                                             Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                                                О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна