ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 р. 	Справа № 440/2875/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2021, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, м. Полтава, по справі № 440/2875/20
за позовом                 Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області  
до                 Полтавської експедиції з геофізичних досліджень у свердловинах Державного геофізичного підприємства "Укргеофізика"                         
про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій,

ВСТАНОВИВ

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі по тексту – позивач, ГУ ПФУ в Полтавській області), звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської експедиції з геофізичних досліджень у свердловинах Державного геофізичного підприємства "Укргеофізика" (далі по тексту – відповідач, Полтавська експедиція по геофізичним дослідженням у свердловинах ДГП «Укргеофізика»), в якому просив суд:
- стягнути з Полтавської експедиції по геофізичним дослідженням у свердловинах ДГП «Укргеофізика» на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області невідшкодовану суму витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених за списком № 2 за період за квітень 2019 року – березень 2020 року в загальній сумі 404662,21 (чотириста чотири тисячі шістсот шістдесят дві грн. 21 коп.
В обґрунтування позовних вказано на невиконання відповідачем обов`язку з відшкодування за спірний період фактичних витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" окремим громадянам.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2021 по справі № 440/2875/20 позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до Полтавської експедиції з геофізичних досліджень у свердловинах Державного геофізичного підприємства "Укргеофізика" про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій задоволено частково. 
Стягнуто з Полтавської експедиції з геофізичних досліджень у свердловинах Державного геофізичного підприємства "Укргеофізика" на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області заборгованість з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених за списком №2, за квітень 2019 року - березень 2020 року загалом у розмірі 172884,23 грн (сто сімдесят дві тисячі вісімсот вісімдесят чотири гривні двадцять три копійки).
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. 
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 по справі № 520/18916/2020 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення суду, яким задовольнити в повному обсязі позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, посилаючись на приписи Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України зазначив, що відповідачем у встановлений чинним законодавством строк невідшкодовано витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за квітень 2019 року – березень 2020 року на загальну суму 404622,21 грн, у зв`язку з чим всі фактичні витрати підлягають стягненню із відповідача у судовому порядку. Звернув увагу, що заперечень щодо підстав і порядку призначення працівникам пільгових пенсій, суми яких включено до розрахунків, а також відносно правомірності розрахунків до управління боржником (відповідачем) не направлялося і не оскаржувалося їх у встановленому порядку. Вказав, що відповідач не спростовує факту направлення позивачем протягом спірного періоду на адресу підприємства розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій та повідомлень, якими позивач зобов`язував відповідача перерахувати заборгованість у відповідних сумах у встановлений термін.
Також, посилаючись на приписи Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення» відмітив, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, дійшов помилкового висновку про призначення громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 пенсії відповідно до ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки вказані пенсіонери працювали на пільгових умовах як до 1992 року, так і після. Стверджував, що пенсії на пільгових умовах призначені на підставі довідок підприємства, які підтверджують пільговий стаж та які були надані працівникам відповідача Полтавською експедицією з геофізичних досліджень у свердловинах ДГП «Укргеофізика».
У надісланому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, у зв`язку з чим залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Посилаючись на залучені до матеріалів справи копії пенсійних справи, зазначив, що пенсіонерам: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 протиправно призначено пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки такі пенсіонери не мають достатнього пільгового стажу, а тому внаслідок незаконного нарахування позивачем пенсійних виплат підприємство терпить значні матеріальні збитки.
Також наголосив, що оскільки пенсії вказаним вище громадянам призначені відповідно до ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у відповідача, в силу положень пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не виникало обов`язку з відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку таких пенсій до досягнення особами пенсійного віку. 
Звернув увагу, що в матеріалах справи наявні платіжні доручення від 11.11.2019 № 2706 на суму 10754,36 та № 2707 на суму 6813,23 грн, що були зараховані в рахунок погашення заборгованості за період з квітня по червень 2019 року, проте вказані суми також увійшли до загальної суми, з приводу якої позивач звернувся до суду про стягнення. 
Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що Полтавська експедиція з геофізичних досліджень у свердловинах є відокремленим підрозділом ДГП "Укргеофізика", що належить до сфери управління Державної служби геології та надр України відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.08.2011 № 810-р. 
Наказом від 05.04.2018 №48 з 01.07.2019 розпочато процедуру ліквідації Ніжинської експедиції з геофізичних досліджень у свердловинах шляхом її приєднання до Полтавської експедиції з геофізичних досліджень у свердловинах, яку визначено правонаступником прав та обов`язків першої. 
Територіальними органами Пенсійного фонду упродовж квітня 2019 року - березня 2020 року надіслані відповідачу розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", якими повідомлено страхувальника про обов`язок відшкодовувати щомісячно витрати Пенсійного фонду на виплату і доставку пільгових пенсій окремим громадянам (т. 1, а.с. 14-102). 
За особовим рахунком відповідача відображено заборгованість перед Пенсійним фондом України з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених за списком № 2, за період з квітня 2019 року по березень 2020 року, загалом у розмірі 403001,40 грн, що підтверджено витягом з картки особового рахунку Полтавської експедиції з геофізичних досліджень у свердловинах ДГП "Укргеофізика" (т. 1, а.с. 6-11).
Посилаючись на те, що відповідачем фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій за спірний період у добровільному порядку не відшкодовано, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення 172884,23 грн, суд першої інстанції виходив з визнання відповідачем вказаної заборгованості та підтвердженням факту понесення органами Пенсійного фонду витрат на виплату і доставку пенсій громадянам залученими до матеріалів справи розрахунками фактичних витрат.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 загалом у розмірі 233007,97 грн, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у відповідача, в силу положень пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не виникає обов`язку з відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку таких пенсій до досягнення особами пенсійного віку, адже кожен з цих громадян працював на посаді, що відносилась до списку № 2, виключно у період до 01.01.1992, тобто до дати набрання чинності Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог), колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до положень пункту 2 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (з наступними змінами та доповненнями) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України “Про пенсійне забезпечення”. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку: 
Підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком. 
Колегія суддів зазначає, що до набрання чинності Законом України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” питання порядку відшкодування витрат Пенсійного фонду України на виплату на доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-“з” статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", тобто пенсій, призначених застрахованих осіб, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, було унормовано Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно з п. 1 ст. 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" відповідач віднесений законодавцем до кола осіб, які є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, а в силу абзацу 4 пункту 1 статті 2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" об`єктом оподаткування для відповідача є, зокрема, фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів “б”-“з” статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Положеннями абз. 3 п.1 ст.4 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено ставку на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного абз. 4 п. 1 ст. 2 цього Закону.
Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що відповідач, як платник збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, зобов`язаний відшкодовувати територіальним органам Пенсійного фонду України витрати по доставці та виплаті пенсій, що були призначені особам, які знаходились з ним в трудових правовідносинах і внаслідок цього набули та реалізували право на отримання пенсій відповідно до пунктів “б”-“з” статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" або відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Відповідач, обґрунтовуючи відсутність у нього обов`язку щодо відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених за п.п. “б”-“з” ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, зазначив, що пенсіонерам: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 протиправно призначено пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки такі пенсіонери не мають достатнього пільгового стажу.
Колегія суддів зазначає, що предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, а не  питання правомірності чи протиправності дій відповідача (призначення пенсії на пільгових умовах деяким громадянам).
Слід зауважити, що відповідачем не надано до суду ані першої, ані апеляційної інстанцій доказів оскарження та/або визнання протиправними дій/рішень відповідача щодо призначення пенсії ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пенсії на пільгових умовах.
Крім того, призначення пенсії відповідно до законодавства про пенсійне забезпечення здійснюється за заявою фізичної особи, а тому оспорювання підстав, з яких призначена пенсія (за статтею 13 чи статтею 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення") є виключним правом лише фізичної особи, якій ця пенсія призначена.
Вказаний висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 № 802/1426/16-а.
Щодо тверджень відповідача про відсутність у нього обов`язку з відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку таких пенсій до досягнення особами пенсійного віку, в силу положень пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з набуттям вказаними особами пільгового стажу до 01.01.1992, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 4 статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” передбачено, що порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше визначається статтею 100 даного Закону.
Згідно з пунктом 1 постанови Верховної Ради України від 06.12.1991 № 1931-ХІІ Закон України “Про пенсійне забезпечення” введено в дію з 1 січня 1992 року - в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону.
Відповідно до статті 100 Закону України “Про пенсійне забезпечення” особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.
До набрання чинності Законом України “Про пенсійне забезпечення” пенсійне забезпечення осіб здійснювалось відповідно до Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972.
Нормами пункту 16 наведеного вище Положення, зокрема, визначено за наявності якого стажу роботи та віку особи мають право на пенсію на пільгових умовах. При цьому вимоги щодо атестації робочих місць за умовами праці згідно раніше діючого законодавства були відсутні.
Отже, відповідно до статті 100 Закону України “Про пенсійне забезпечення” особі, яка до 1 січня 1992 року (тобто до набрання чинності Закону України “Про пенсійне забезпечення”) набула необхідний стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно із Списками № 1, № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, і після цієї дати не працювала на роботах із важкими і шкідливими умовами праці, пенсія призначається відповідно до Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” згідно із статтею 100 Закону України “Про пенсійне забезпечення”. Особі, яка до і після 1 січня 1992 року працювала на роботах, передбачених Списками № 1 та № 2, пенсія призначається відповідно до статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” з урахуванням результатів атестації робочих місць.
Відтак, право органу Пенсійного фонду України складати та направляти розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій виникає за умови призначення та виплати пенсій їх працівникам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах і кореспондує з обов`язком суб`єктів підприємницької діяльності відшкодовувати Пенсійному фонду України фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених їх працівникам відповідно до статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 29.07.2020 у справі №802/1425/16-а, від 12.03.2019 у справі №802/1426/16-а, від 22.04.2021 у справі №826/2761/17.
З матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що громадяни ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 працювали на пільгових умовах та набули пільговий стаж як до 01.01.1992 так і після, що з урахуванням вищенаведеного дозволяє дійти висновку, що пенсія вказаним пенсіонерам призначена відповідно до статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, а не відповідно до ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як стверджує відповідач, у зв`язку з чим витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених цим пенсіонерам, підлягають відшкодуванню Полтавською експедицією по геофізичним дослідженням у свердловинах ДГП «Укргеофізика».
Посилання суду першої інстанції на протоколи про підрахунок пенсії ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в обґрунтування висновку про призначення пенсій вказаним особам відповідно до ст.100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є хибними, оскільки відображення у таких протоколах в графі "трудова діяльність" фрази "Список № 2, ст.100" за наявності інших відомостей із підсистеми призначення та виплати пенсії, які дозволяють встановити умови та факт призначення пенсії відповідно до п."б" ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, надісланих, отриманих та неоскаржених розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених саме відповідно до п.п. "б-з" ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” (т.1 а.с. 171, 181, 186, 187, 195, 220; т.2 а.с 2, 18, 21, 37, 48, 50, 63, 65, 70), не може слугувати наслідком визнання факту призначення пенсії відповідно до ст.100 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Інші доводи відповідача також  не спростовують вищенаведених висновків суду апеляційної інстанції.
За таких обставин, помилковим є висновок суду першої інстанції про призначення вказаним вище особам пенсії згідно із статтею 100 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та про відсутність у відповідача обов`язку з відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пільгових пенсії.
Процедура стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначена Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 р. за № 64/8663 (далі Інструкція).
Пунктом 6.1 Інструкції передбачено, що відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до п. 2 розд. ХV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” та призначених відповідно до частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, зокрема, особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів “б”-“з” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Згідно з пп. 6.4. п. 6 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.
За приписами п.6.7 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України від "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.
Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
Таким чином, внаслідок отримання розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій та добровільно їх не сплати, у відповідача виникаї заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку.
Такий висновок суду першої та апеляційної інстанцій узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 31.10.2018 по справі № 805/473/17-а.
Позивачем надано до матеріалів справи копії розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п.п. "б-з" ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, що надійшли до ГУ ПФУ в Полтавській області від інших органів Пенсійного фонду, а також копію складеного позивачем на їх підставі зведеного розрахунку боргу фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п.п. "б-з" ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з квітня 2019 по березень 2020 на загальну суму 233007,97 грн (в частині, що переглядається судом апеляційної інстанції) (т. 1 а.с.12-101).
У вказаних розрахунках визначені суми до відшкодування по кожному територіальному органу Пенсійного фонду України, в якому перебувають на обліку пільгові пенсіонери - працівники підприємства-відповідача. 
Відомості, зокрема, щодо дат, з яких цим особам призначено пільгову пенсію, дат досягнення ними пенсійного віку, стажу роботи на підприємстві-відповідача, загального місячного розміру пенсії містяться в Розрахунках витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” в частині пенсій, призначених відповідно до п.п. “б”-“з” ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” (додаток 6 до Інструкції).
Зазначені розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п.п. "б-з" ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з квітня 2019 року по березень 2020, в яких повідомлено про необхідність сплати зазначених сум коштів до 25 числа поточного місяця, були направлені на адресу Полтавської експедиції по геофізичним дослідженням у свердловинах ДГП «Укргеофізика» листами ГУ ПФУ в Полтавській області №1099/05.03-19 від 16.01.2020, № 1600-0503-8/3950 від 19.02.2020, №1600-0503-8/7767 від 12.03.2020, №1851/10-71 від 03.04.2019, №10768/10-71 від 26.04.2019, №9741/05.03-19 від 07.06.2019, №1304/05.3-19 від 19.07.2019, №15245/05.3-19 від 20.08.2019№17088/05.3-19 від 19.09.2019, №18667/05.3-19 від 15.10.2019, №21270/05.3-19 від 18.11.2019, №22063/05.3-19 від 02.12.2019, №23142/05.3-19 від 13.12.2019, №23142/05.3-19 від 13.12.2019, № 22063/05.3-19 від 02.12.2019, № 21270/05.3-19 від 18.11.2019, № 18667/05.3-19 від 15.10.2019, отримані відповідачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення  (т.1 а.с.12-102).
Відповідач, отримавши вказані розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 не оскаржив їх у судовому порядку, доказів неправомірності обчислення місячного розміру фактичних витрат на виплату та доставку пенсій особам, визначених у розрахунках не надав, отже, фактично погодився з сумами, які в них зазначені. 
Матеріалами справи підтверджено, що станом на час розгляду даної справи судом першої інстанції у відповідача була наявна заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до п.п. “б”-“з” ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, зокрема, у розмірі 233007,97 грн.
Доказів оплати спірної суми заборгованості, виконання обов`язку в інший спосіб, припинення існування такого обов`язку з будь-яких підстав відповідачем до суду першої та апеляційної інстанцій надано не було, тобто, в добровільному порядку вона не відшкодована, отже, підлягає стягненню в судовому порядку.
Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача суми витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за списком № 2 за п.п. “б”-“з” ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, у розмірі 233007,97 грн, не відповідає встановленим колегією суддів дійсним обставинам справи, зроблений при неповному з`ясуванні обставин, що призвело до ухвалення рішення при неправильному застосуванні норм матеріального права. 
Відповідно до пункту 2 частини першої  статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з п. 1, п. 4  ст. 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2021 року у справі № 440/2875/20 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості у сумі 233007,97 грн підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині постанови про задоволення позову.
Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - задовольнити.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2021 по справі № 440/2875/20 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з Полтавської експедиції по геофізичним дослідженням у свердловинах ДГП «Укргеофізика» на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області невідшкодовану суму витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених за списком № 2 у сумі 233007,97 грн - скасувати.
Прийняти в цій частині постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з Полтавської експедиції по геофізичним дослідженням у свердловинах ДГП «Укргеофізика» (код ЄДРПОУ 21044912, вул. Кременчуцька, 6, с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (код ЄДРПОУ 13967927, вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014) невідшкодовану суму витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених за списком № 2 за період за квітень 2019 року – березень 2020 року в загальній сумі 233007 (двісті тридцять три тисячі сім) гривень 97 коп. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Т.С. Перцова 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.В. Присяжнюк    С.П. Жигилій