Ухвала
 
29 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 462/5832/16
провадження № 61-12241ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 29 червня 2021 року в справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «БТІ та ЕО» про усунення перешкод в користуванні горищним приміщенням,
ВСТАНОВИВ:
позивач звернулася до суду із позовом, у якому просить зобов`язати ОСОБА_2 поновити перегородку між приміщенням №1-10 та горищним приміщенням                  пл. 5,30 кв.м., розташованим біля коридору №1-7, та поновити дверний прохід до такого з коридору під №1-7 на мезоніні, а також зобов`язати відповідачів надати позивачу ключі від вхідних дверей до мезоніну в будинку АДРЕСА_1 .
Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17 жовтня 2003 року відповідачам надано в одноособове користування приміщення, розташовані в мезоніні в будинку садибного типу АДРЕСА_1 під №1-8 пл.12,1 кв.м. та під №1-10 пл.12,1 кв.м. та під №1-9 пл.14,2 кв.м., а решту приміщень залишено в спільному користуванні сторін - співвласників будинку. Відповідач ОСОБА_2 замурував вхідні двері з коридору під 1-7 до горищного приміщення пл.5,3 кв.м. та ліквідував цегляну перегородку між приміщеннями               літ.1-10 до цього приміщення, чим самоуправно заволодів в одноособове користування усім лівим крилом мезоніну. Позивач не має доступу до горищного приміщення пл. 5,3 м.кв., розташованого в мезоніні поруч з приміщенням під №1 - 10 через відсутність окремих входів до таких з коридору під №1-7, та позбавлена права на користування вказаним горищним приміщенням.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 30 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного суду від 29 червня 2021 року апеляційну скаргу  ОСОБА_3  задоволено.
Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 жовтня 2018 року скасовано та ухвалено у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 ,                 ОСОБА_2 , третя особа Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «БТІ та ЕО» про усунення перешкод в користуванні горищним приміщенням задоволено.
Зобов`язано  ОСОБА_2 поновити цегляну перегородку між приміщеннями №1-10 та горищним приміщенням пл. 5,30 кв.м., розташованим біля коридору під № 1-7 в мезоніні в будинку садибного типу АДРЕСА_1 та поновити дверний прохід до такого з коридору під літ. №1-7 на мезоніні.
Зобов`язано  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надати ОСОБА_3 ключі від вхідних дверей до мезоніну в будинку садибного типу АДРЕСА_1 .
У липні 2021 року  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 29 червня 2021 рокута залишити в силі рішення Залізничного районного суду м. Львова від              30 жовтня 2018 року.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України  однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
У відповідності до частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Предметом спору у даній справі є усунення перешкод у користуванні горищним приміщенням.
Ця справа не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.
Зазначена справа не становить значної складності для вирішення судами та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд визнає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.
При цьому касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й також не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою  статті 19, пунктом               2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті                 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 29 червня 2021 року в справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «БТІ та ЕО» про усунення перешкод в користуванні горищним приміщенням.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
Судді:                                                                                                                    Є. В. Петров
                                                                                                                                А. А. Калараш
                                                                                                                               О. С. Ткачук