Справа № 308/2689/21

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

30.08.2021                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Богуславського Р. Я., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,

                                                      в с т а н о в и в:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 квітня 2021 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Відповідно до змісту постанови, 22 лютого 2021 року, о 18 год 58 хв, ОСОБА_1 на автодорозі М-08 4 км+300м керував транспортним засобом марки BMW 728, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, сповільненість рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, від керування транспортним засобом був відсторонений. Вказані дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані як порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 клопоче про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. В обґрунтування цього зазначає, що з копією постанови ознайомився 30.04.2021, і у разі пропущення терміну на оскарження просить його поновити. При цьому апелянт вважає постанову місцевого суду необґрунтованою, такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що його право на захист було порушено, оскільки суд першої інстанції, не взявши до уваги клопотання про відкладення розгляду справи, направленого до суду представником ОСОБА_1 , - адвокатом Богуславським Р. Я., розглянув її за відсутності апелянта та його представника. Апелянт зазначає, що його вини у вчиненні цього адміністративного правопорушення немає, оскільки жодних заборонених речовин не вживав ні до, ні після зупинки поліцейськими транспортного засобу. Стверджує, що прямував додому після закінчення робочого дня, тому мав явні ознаки втоми, які працівниками поліції були прийняті як свідчення перебування ОСОБА_1 під впливом наркотичних речовин. При цьому, в апеляційній скарзі вказує, що поліцейськими було порушено вимоги «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду». Так, останніми, всупереч приписам ст. 266 КУпАП, не було забезпечено водію ОСОБА_1 право на проведення освідчення на стан сп`яніння на місці зупинки, і в подальшому не відсторонено від керування транспортним засобом. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Богуславського Р. Я., які підтримали апеляційну скаргу та клопотання, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що пропущений на оскарження судового рішення строк підлягає поновленню, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Приймаючи рішення про поновлення пропущеного на оскарження судового рішення строку, апеляційний суд бере до уваги наступні обставини. 
Як убачається з матеріалів справи, 26.04.2021, у день розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , адвокатом Богуславським Р. Я. направлено до суду клопотання про неможливість взяти участь у судовому засіданні цього дня. При цьому, захисник ОСОБА_1 , адвокат Богуславський Р. Я. просив перенести розгляд справи на іншу дату. Оскаржувану постанову суд ухвалив 26.04.2021 за відсутності учасників судового провадження. Розпискою адвоката Богуславського Р. Я. підтверджено, що копію оскаржуваної постанови останній отримав 30.04.2021. У зв`язку з чим, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що завадили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу, у зв`язку з чим строк на апеляційне оскарження поновлюється.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на таке. 
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП. 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження на законну вимогу поліцейського огляду на стан наркотичного сп`яніння є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №268976, 22 лютого 2021 року, о 18 год 58 хв, ОСОБА_1 на автодорозі М-08 4 км+300м керував транспортним засобом марки BMW 728, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, сповільненість рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, від керування транспортним засобом був відсторонений. Вказані дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані як порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. З пояснень водія ОСОБА_1 убачається, що останній не погоджується з твердженнями поліцейських і бажає пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння самостійно. Своїми підписами у протоколі ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом документу ознайомлений, копію його отримав, відомості щодо нього внесені правильно (а. с. 1). 
Письмовими поясненнями свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується, що в їхній присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку для визначення стану наркотичного сп`яніння. (а. с. 2, 3). Викладені пояснення свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 засвідчили своїми підписами у протоколі про адміністративні правопорушення. 
З розписки ОСОБА_1 від 22.02.2020 убачається, що останній підтвердив факт залишення транспортного засобу марки BMW 728, д.н.з. НОМЕР_1 на місці його зупинки працівниками поліції (а. с. 4). 
Довідкою, сформованою на основі облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України підтверджується, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_2 від 18.07.2014. 
Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 №760398 від 22.02.2021 підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень. 
Як убачається з рапорту старшого лейтенанта поліції Рац М. В., особу ОСОБА_1 встановлено під час оформлення постанови ДП18 №760398 за допомогою додатку «Дія» та посвідчення водія. 
Відеозаписом, який міститься на DVD-диску підтверджується, що водій ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, як це передбачено законом. 
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими та зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. 
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що лейтенант поліції Лукачович А. В. та старший лейтенант поліції Рац М. В. були упереджені при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанови про накладення адміністративного стягнення. 
Суд також вважає, що підстави не довіряти або сумніватись у правдивості та об`єктивності показів свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відсутні, оскільки останні були ознайомлені з їх обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі. 
Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що працівниками поліції була порушена процедура направлення водія ОСОБА_1 на огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння, оскільки, на думку апелянта, поліцейські не запропонували ОСОБА_1 пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу. 
Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що порядок проведення огляду на стан сп`яніння регламентований ст. 266 КУпАП. За нормами частин 2,3 цієї статті: огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків; у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Норми ст. 266 КУпАП є бланкетними, оскільки не встановлюють детальної процедури проходження огляду, а відсилають до підзаконних нормативно-правових актів, які деталізують положення цієї статті. Такий висновок підтверджується положеннями частини 6 цієї статті, в якій зазначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. 
Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і деталізують та конкретизують норми цієї статті, а саме: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція).
Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем у закладі охорони здоров`я.
Згідно з пунктом 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
У пункті 4 розділу I Інструкції перелічені такі ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно з пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Отже, враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає, що зі змісту нормативно-правових актів, які регулюють процедуру проведення огляду чітко вбачається, що огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не проводиться. Для проведення такого огляду водій відразу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я, де огляд проводиться з використанням експрес-тестів для дослідження біологічних матеріалів особи, яка оглядається. 
Тому, проаналізувавши вищезазначене, доводи апелянта про те, що поліцейські, запропонувавши водію ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, діяли всупереч Інструкції та Порядку, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, а відтак є безпідставними. 
Апеляційний суд бере до уваги той факт, що під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 визнав факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, що також підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, відеозаписом на DVD-диску. Підстав не довіряти чи сумніватися у достовірності цих доказів у апеляційного суду не має.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість висновків місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 , які, на думку апелянта, ґрунтуються виключно на припущеннях, - апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України і, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення. 
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                                
                                               П О С Т А Н О В И В :
      
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
       Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан