П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 липня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/6264/20	
Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.А.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Домусчі С.Д., Семенюка Г.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року по справі № 420/6264/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У липня 2020 року ОСОБА_1 подав позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області в частині не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року;
- зобов`язати Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року та виплату донарахованих сум пенсії після іі перерахунку у розмірі 90% грошового забезпечення;  
Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 18 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задовольнив.
Визнав протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення з 01 січня 2018 року основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% сум грошового забезпечення на 70% сум грошового забезпечення..
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року виходячи з основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 із врахуванням раніше виплачених сум.
27.10.2020  на виконання вказаного судового рішення видано виконавчий лист.
07.05.2021 позивачем до суду першої інстанції подано заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
В обґрунтуванні позивач вказує, що рішення суду виконано частково – проведено перерахунок призначеної пенсії та здійснення суми доплати пенсії за період з 20.10.2020 року та 02.11.2020 року в сумі 38224,38 грн. Доплата за рішенням суду в сумі 38224,38 грн позивачу не виплачена, тому є підстави для встановлення судового контролю.
Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 11 травня 2021 року відмовив у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2020 року по справі № 420/6264/20. 
На зазначену ухвалу суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції не приділив увагу ряду важливих обставин, які вказують на безперспективність отримання заборгованості позивачем незважаючи на тривалий час з моменту прийняття рішення по справі. У відповідь на адвокатський запит №81 листом (відповіддю) Головне управління пенсійного фонду України від 05.05.2021 №1500-0405-8/56141 не представило жодної інформації яка вказує на перспективу виплати заборгованості.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були належно сповіщені відповідно до статей 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до частини 2 статті 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.
Згідно зі статтею 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачено статтею 382 КАС України.
Відповідно до частини першої згаданої процесуальної норми суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України).
При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 340/962/19, від 21.11.2019 у справі № 826/16079/18.
Згідно статті 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.
Відповідно до вимог частини дев`ятої статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.
Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Частиною першою статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
За приписами частини четвертої статті 383 КАС України встановлено, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
Частиною шостої статті 383 КАС України визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Ці норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення і підставами для їх застосування є невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Як вбачається з матеріалів справи, фактично апелянт посилається на  невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності у відповідача коштів.
Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими позивач пов`язує статтю 383 КАС України.
Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення) протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа .
При цьому, з наявних в матеріалах справи документів вбачається, що відповідачем були вжиті всі можливі заходи щодо виконання судового рішення відповідно до вимог діючого законодавства, а тому відсутні підстави для вжиття заходів, передбачених ст. 382 КАС України, щодо зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.
З огляду на не наведення апелянтом аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і ненадання останнім доказів в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача ухвалити додаткове судове рішення в частині встановлення відповідачу строку для подання до суду першої інстанції звіту про виконання рішення суду першої інстанції.
Будь-які інші підстави, котрі могли б свідчить про незаконність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, в свою чергу вони зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку.
Отже, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, правильно встановленими обставинами по справі, тому, відповідно до  ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями  308,  309,  315,  321,  322,  325 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року – залишити без змін.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Домусчі С.Д.    Семенюк Г.В.