Справа № 295/686/21
Провадження № 22-ц/801/1563/2021
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Семенцова Л. М.
Доповідач:Голота Л. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року	Справа № 295/686/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді - Голоти Л. О. (суддя-доповідач), 
суддів Сала Т. Б., Денишенко Т. О., 
розглянув у порядку письмового провадження справу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,
за апеляційними скаргами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 26 квітня 2021 року, ухвалене у складі судді Семенцова Л. М. в приміщенні суду в м. Житомир, - 

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Підставами для зменшення розміру аліментів зазначив наступні обставини:
-збільшення його доходів (розмір пенсії та заробітна плата), внаслідок чого розмір аліментів є надмірним та перевищує середню заробітну плату у Житомирській області майже в двічі;
-на утриманні позивача перебувають непрацездатна мати та хворий брат;
-26.02.2020 року позивачем отримано споживчий кредит в сумі 500 000 грн, та згідно графіку погашення щомісячних платежів по кредиту сума становить 18 066, 48 грн.
Виходячи з наведеного, позивач просив суд зменшити розмір стягнутих з нього аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 з 1/6 частини на 1/14 частину всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 
02 березня 2021 року ОСОБА_2 подала в суд зустрічний позов до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів. Підставами для збільшення розміру аліментів зазначила наступні обставини:
-покращення фінансового стану позивача – відповідача ( збільшився розмір його пенсії та заробітної плати);
-зросли витрати пов`язані з розвитком здібностей дитини. Дитина на платній основі навчається у музичній школі, на курсах ІТ-технологій, на курсах вивчення англійської мови; відвідує приватного репетитора з математики, спортивні заняття в фітнес клубі «FitCurves». Для гармонійного розвитку дитині куплено висловухого голубого окрасу кота та породисту собаку, які приймають участь у виставках та потребують додаткових фінансових витрат. Дитина дуже цілеспрямована та бажає поїхати на навчання до Америки, у зв`язку з чим відповідач систематично відкладає кошти та в банку відкрито депозитний рахунок.
-погіршення фізичного та матеріального стану відповідачки-позивачки. ОСОБА_2 вказала, що вона є інвалідом ІІ групи та перебуває на обліку з приводу захворювання на двобічний диспластичний коксартроз 2 ступеню з больовим синдромом в обох кульчових суглобах. Її стан значно погіршився і вона потребує дороговартісного оперативного втручання у вигляді заміни обох кульчових суглобів. Також вона має грошові зобов`язання у виглядів банківських кредитів для придбання дочці телефону на суму 35838 грн., який необхідний їй для створення сайтів, та для придбання ноутбука на суму 22998 грн., так як дитина займається комп`ютерними технологіями. На її утриманні перебуває мати 1936 року народження, яка майже не пересувається та потребує стороннього догляду. 
Виходячи з наведеного, ОСОБА_2 просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , з 1/6 частини на 1/4 частину всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 
Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 05 березня 2021 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. /а. с. 69-70/.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 26 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задоволено частково. 
Змінено розмір стягнутих постановою Вінницького апеляційного суду від 19 грудня 2018 року в справі № 296/6732/18 аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши аліменти у розмірі 1/11 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Компенсовано  ОСОБА_1  судові витрати в сумі 908,00 грн. за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
У задоволенні решти вимог позову відмовлено.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції,  ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення зустрічного позову та відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не взято до уваги встановлення ОСОБА_2 , другої групи інвалідності у 2019 році, при цьому до 2019 року їй була встановлена третя група інвалідності. Крім цього, ОСОБА_2 потребує оперативного лікування у вигляді заміни суглобів, що є дороговартісно. Суд першої інстанції не перевірив наявність фінансових зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 3/3856622 від 26 лютого 2020 року на суму 500000 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить змінити рішення суду, змінивши розмір стягнутих постановою Вінницького апеляційного суду від 19 грудня 2018 року у справі № 296/6732/18 аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши аліменти в розмірі 1/14 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не надавав оцінки тій обставині, що в ОСОБА_1 виникає обов`язок утримувати свого брата в силу закону на підставі частини другої статті 267 СК України, адже його брат має онкологічне захворювання, не має дружини та дітей. Крім того, судом першої інстанції не надано оцінки його борговим зобов`язанням, оскільки 26 лютого 2020 року він отримав споживчий кредит у АТ «Креді Агріколь Банк» в сумі 500000 грн на 60 місяців.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_2 , просять залишити її без задоволення.
Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.
За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Рішення суду першої інстанції частково не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду в частині частково задоволених позовних вимог ОСОБА_1 та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів з наступних підстав.
У справі встановлено наступні обставини.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 19 грудня 2018 року в справі № 296/6732/18 змінено рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 25 вересня 2018 року та ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 квітня 2018 року, до досягнення дитиною повноліття /а. с. 112 – 117/. 
Відповідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні та довідки про заробітну плату за період з листопада-по грудень 2020 року, у грудні 2020 року розмір доходу позивача –відповідача становив 103586, 58 грн та 12042 грн. Розмір 1/6 аліментів становив суму 17264,43 та 2007 грн, які були сплачені ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 / а.с. 15-16/
Посилання позивача-відповідача на ту обставину, що значний розмір виплат на утримання дитини є надмірним, а отже підлягає зменшенню, не є підставою для зміни розміру аліментів з наступних підстав.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.  
Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.
Відповідно ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Зменшуючи розмір аліментів на дитину, суд першої інстанції не звернув уваги на вищезазначені норми та не врахував, що необґрунтоване зменшення аліментів дитини буде суперечити її інтересам, оскільки впливатиме на якість життя дитини, яка позбавиться тих благ і того рівня життя, які мала. 
Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ № З "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р., де зазначено, що підставою для зміни розміру аліментів є: зміна стану здоров`я, матеріального або сімейного стану сторін.
Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Зменшуючи розмір аліментів, з посиланням на визначений Законом України « Про Державний бюджет України на 2021 рік» мінімальний розмір аліментів на одну дитину, суд першої інстанції не врахував, що мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує ( Постанова Верховного Суду справа № 461/4936/16 від 31.10.2018 року).
Посилання апелянта на ту обставину, що відповідачка-позивачка не за цільовим призначенням витрачає аліменти, які сплачує позивач, не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки у відповідності до ст.ст. 77, 81 ЦПК України не були доведені належними доказами.
Відповідно до вимог ст. 186 СК України контроль за цільовим використанням аліментних платежів за заявою платника аліментів або за власною ініціативою здійснює орган опіки та піклування. 
Доказів на підтвердження нецільового використання аліментів позивач не надав, а також не довів, що коштовні речі для дитини купувались за аліменти.
У свою чергу позивач не позбавлений права, у разі доведення факту нецільового використання аліментів заявляти вимогу про подальше стягнення усієї суми аліментів або її частини на особистий рахунок дитини.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Враховуючи, що відповідно до діючого законодавства на обсяг прав та обов`язків матері, батька щодо дитини не впливає їх вік, стан їхнього фізичного здоров`я, матеріальне забезпечення кожного з них, колегія суддів приходить висновку, що суд першої інстанції посилаючись на норми ч. 1ст. 141 СК України помилково зменшив розмір аліментів, виходячи з того, що батьки зобов`язані у рівній мірі (фінансово) утримувати дитину.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що збільшення розміру доходів позивача-відповідача не є підставою для зменшення розміру аліментів.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що наявність у позивача обов`язку з утримання інших членів його сім`ї – дружини та двох повнолітніх дітей, непрацездатної матері ОСОБА_5 , 1938 року народження, та брата ОСОБА_6 , 1969 року народження, якому в зв`язку з онкологічним захворюванням у січні 2021 року встановлено І групу інвалідності не є підставою для зменшення розміру аліментів, у зв`язку з недоведеністю даного факту.
Наявні у матеріалах справи товарні чеки, квитанції придбання медичних препаратів, копія індивідуальної програми реабілітації інваліда, довідка ОСББ не є належними та допустимими доказами , оскільки не містять інформації про перебування даних осіб на утриманні позивача.
Те, що ОСОБА_1 в лютому 2020 року отримав кредит на суму 500000 грн. на 60 місяців та щомісячний платіж становить 18066,48 грн., суд апеляційної інстанції також не вважає достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки ці обставини не свідчать про погіршення майнового стану ОСОБА_1 та неможливість сплати ним аліментів у визначеному постановою Вінницького апеляційного суду від 19 грудня 2018 року в справі № 296/6732/18 розмірі.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що  ОСОБА_1 не доведено відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України позовні вимоги про зменшення розміру аліментів, що є підставою для відмови в позові.
Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення відповідачу-позивачу у 2019 році ІІ групи інвалідності, придбання платником аліментів дороговартісного автомобіля, наявність у відповідача фінансових зобов`язань зі сплати коштів на погашення банківських споживчих кредитів та інші викладені в зустрічній позовній заяві обставини не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів, беручи до уваги вказані вище висновки, а також оскільки до встановлення цієї групи інвалідності стягувач аліментів ОСОБА_2 мала інвалідність з дитинства.
Вінницький апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, адже нею не доведено відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України того факту, що розмір аліментів, які стягуються за рушенням суду від 19.12.2018 року є недостатнім та не забезпечує гармонійного розвитку дитини.
Відповідачкою-позивачкою не надано доказів того, що розмір сплачуваних аліментів не покриває витрати саме на необхідні / базові потреби дитини в харчуванні, одязі, дозвіллі, навчанні, лікуванні.
Посилання ОСОБА_2 , як на підставу для збільшення розміру аліментів - покращення матеріального стану ОСОБА_1 , судом не враховуються, оскільки розмір аліментів визначений у частці від заробітку (доходу) батька і відповідно, внаслідок збільшення розміру пенсії та заробітної плати платника аліментів збільшився і розмір суми самих аліментів.
Погіршення стану здоров`я ОСОБА_2 не є підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки не доведено яким саме чином дана обставина впливає на неможливість у повній мірі забезпечувати інтереси дитини з розміру аліментів, які присуджено рішенням суду.
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 . Підстав для скасування рішення суду першої інстанції в іншій частині та задоволення позовів, суд не вбачає.
Згідно з пунктом 1-4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Ураховуючи наведене, рішення суду першої інстанції в частині вирішення первісних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та розподілу судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні первісних позовних вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції ухвалено з дотримання норм матеріального та процесуального права.
Щодо розподілу судових витрат.
Беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 141, підпункту в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, колегія суддів вважає, що з  ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні, оскільки ОСОБА_2 при поданні апеляційної скарги звільнена від сплати судового збору відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 375, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 26 квітня 2021 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та розподілу судових витрат скасувати та ухвалити нове.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.
В іншій частині рішення Богунського районного суду м. Житомира від 26 квітня 2021 року у даній справі залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота
       
Судді: Т. Б. Сало 

Т. О. Денишенко