Справа № 426/1078/21 
Провадження № 22-ц/810/518/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
Іменем України
08 липня 2021 року                                                                                     м. Сєвєродонецьк
Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Луганської В.М., Карташова О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Вовчанської С.В.,
учасники справи:
стягувач - ОСОБА_1 ,
боржник - ОСОБА_2 ,
орган державної виконавчої служби - Сорокинський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 
на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 22 квітня 2021 року, постановлену судом у складі судді Половинки В.О. в м. Сватове Луганської області,
за скаргою ОСОБА_2 на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця, визнання протиправним та зобов`язання усунути допущені порушення Сорокинським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),

в с т а н о в и в:
У березні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця, визнання протиправним та зобов`язання усунути допущені порушення Сорокинським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в обґрунтування якої вказав, що 15 березня 2021 року він отримав лист від Сорокинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) разом із постановою про відкриття виконавчого провадження від 25 жовтня 2018 року у виконавчому провадженні за номером ВП № 57513959, розрахунком заборгованості та копіями розписок про отримання ОСОБА_1 коштів в рахунок погашення заборгованості по аліментам на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ознайомившись з розрахунком заборгованості у сумі 104121,77 грн, скаржник вважає, що вказаний розмір заборгованості не відповідає нормам чинного законодавства України, оскільки, виконавець не зазначив походження розміру щомісячних нарахувань та під час складання розрахунку не прийняв до уваги, що з 08 липня 2017 року було змінено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного, а до 08 липня 2017 року мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, скаржник посилається на те, що у період з 01 січня 2015 року по 28 лютого 2021 року він не працював та не мав доходів з яких можна було б здійснювати стягнення у розмірі більше ніж мінімально встановлений від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. За розрахунком ОСОБА_2 розмір заборгованості складає 38880,30 грн.
ОСОБА_2 просив суд визнати дії Сорокинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо нарахування заборгованості по аліментам у розмірі 104121,77 грн протиправними та зобов`язати Сорокинський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) здійснити перерахунок заборгованості по аліментам з урахування відсутності у ОСОБА_2 доходів.
Сватівський районний суд Луганської області ухвалою від 22 квітня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця, визнання протиправним та зобов`язання усунути допущені порушення Сорокинським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відмовив.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить визнати незаконною та скасувати ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 22 квітня 2021 року, та прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу на рішення, дії державного виконавця, визнання протиправним та зобов`язання усунути допущені порушення, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що виконавець не зазначив та не обґрунтував походження розміру щомісячних нарахувань. 
ОСОБА_2 зазначає, що суд взагалі не розглянув ті обставини, що виконавець під час складання розрахунку не прийняв до уваги, що з 08 липня 2017 року було змінено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а до ІНФОРМАЦІЯ_2 мінімальний гарантований розмір на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Також посилається на те, що суд першої інстанції не розглянув ті обставини, що за вказаний у розрахунку період з 01 січня 2015 року по 28 лютого 2021 року ОСОБА_2 не працював та не мав доходів з яких можна було б здійснювати стягнення у розмірі більше ніж мінімально встановлений від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, тому вважає, що розмір заборгованості складає 38880,30 грн, згідно наданого розрахунку, який суд першої інстанції не взяв до уваги.
Ухвалою Луганського апеляційного суду Луганської області від 02 червня 2021 року ОСОБА_1 , Сорокинському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.
Копію ухвали Луганського апеляційного суду від 02 червня 2021 року та апеляційну скаргу ОСОБА_1 , Сорокинський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) отримали 09 червня 2021 року та 08 червня 2021 року відповідно, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 90, 91).
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1  зазначила, що ухвала Сватівського районного суду Луганської області від 22 квітня 2021 року законна, обґрунтована та не підлягає скасуванню, а викладені скаржником як у скарзі до суду першої інстанції, так і в апеляційній скарзі обставини не є підставами, достатніми для задоволення вимог ОСОБА_2 , а наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, яким надано відповідну правову оцінку, не містять належних доказів та доведеності заявлених вимог, є безпідставними, необґрунтованими та ґрунтуються виключно на припущеннях скаржника. Тому, ОСОБА_1 , просила апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 22 квітня 2021 року залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Копію ухвали Луганського апеляційного суду від 02 червня 2021 року про відкриття апеляційного провадження ОСОБА_2 отримав 08 червня 2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 89).
ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення,  і в установленому законом порядку і у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Також ОСОБА_2 про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином і в порядку, передбаченому ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади.
В судовому засіданні державний виконавець просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення державного виконавця, перевіривши матеріали справи, законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає залишенню, виходячи з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця були прийняті та вчинені відповідно до закону, в межах його повноважень.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає матеріалам справи та вимогам закону. 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Із матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 04 березня 2014 року у справі № 412/1398/14-ц, Сватівським районним судом Луганської області, якому згідно розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності справ» від 09 вересня 2014 року № 2710/38-14 визначено територіальну підсудність цивільних справ Краснодонського міськрайонного суду Луганської області, 19 жовтня 2018 року видано дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 лютого 2014 року до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
25 жовтня 2018 року державним виконавцем Сорокинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Тейкіним О.М. відкрито виконавчі провадження ВП № 57513959 за виконавчим листом № 412/1398/14-ц, виданим 19 жовтня 2018 року Сватівським районним судом Луганської області.
03 березня 2021 року державним виконавцем Сорокинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства Юстиції (м. Харків) Тейкіним О.М. складено та підписано розрахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_4 за виконавчим листом № 412/1398/14-ц за період з 01 січня 2015 року по 28 лютого 2021 року, за яким станом на 01 березня 2021 року сума заборгованості по аліментам складає 104121,77 грн.
Відповідно до частини третьої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.
Частинами 3,4 статті 195 СК України, в редакції на час виникнення правовідносин,  передбачено, що якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.
Згідно зі статтею 195 СК України в редакції, яка діє з 08 липня 2017 року,  заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчисляється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
У пункті 4 розділу XVI «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року із змінами та доповнення, визначено, що розрахунок заборгованості обчислюється на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.
У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З матеріалів виконавчого провадження, які досліджувались під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції вбачається, що при проведенні розрахунку заборгованості за аліментами, яка станом на 01 березня 2021 року складає 104121,77 грн державний виконавець відповідно до частини другої статті 195 СК України виходив з розміру середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, оскільки боржник не працював на час виникнення заборгованості і на даний час не працює, про що ним зазначається у скарзі, врахував заяви ОСОБА_1 від 23 квітня 2019 року про отримання нею аліментів за період з 22 грудня 2015 року по 2019 рік, розписки ОСОБА_1 від 25 червня 2019 року про отримання від ОСОБА_4 боргу по аліментам в сумі 1050 грн та платіжні доручення про сплату аліментів.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що розрахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_4  за виконавчим листом № 412/1398/14-ц за період з 01 січня 2015 року по 28 лютого 2021 року є правильним, виконаний державним виконавцем з урахуванням положень статті 195 СК України та Закону України «Про виконавче провадження» з огляду на те, що  ОСОБА_4 не працював на час виникнення заборгованості.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не з`ясовано обставини не врахування державним виконавцем з 08 липня 2017 року зміни мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_4 є працездатною особою і не працював на час виникнення заборгованості по аліментам, тому державним виконавцем розрахунок заборгованості по аліментам здійснювався у відповідності до положень частини другої статті 195 СК України, виходячи з розміру середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
Колегія судді не приймає до уваги наданий ОСОБА_4 власний розрахунок заборгованості по аліментам за період з 01 січня 2015 року по 28 лютого 2021 року, який здійснений, виходячи з 30 % прожиткового мінімуму для дитини віком до шести років, а з 08 липня 2017 року - з 50 % прожиткового мінімуму для дитини до шести років, а з 09 вересня 2017 року  - 50%  прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, оскільки вказаний розрахунок суперечить положенням ч. 2 ст. 195 СК України та є особистим неправильним тлумаченням скаржником норм законодавства.
Законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру на рівні 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку . Тобто мова йде про мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а не про порядок розрахунку аліментів у період коли боржник не працював. Вказаний порядок розрахунку аліментів встановлено спеціальною статтею 195 СК України.
Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги, оскільки дії державного виконавця щодо визначення розміру заборгованості по аліментам прийняті та вчинені відповідно до закону та в межах його повноважень, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Згідно  із ст. 375 ЦПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374,  ст. 375, 384 ЦПК України,  апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 22 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 09 липня 2021 року.

Головуючий                                                                                     В.А. Коновалова
Судді В.М. Луганська 

                                                                                                              О.Ю. Карташов