КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа  380/371/19                                                                                              Головуючий у І-й інстанції - Косович Т.П.
апеляційне провадження № 22-ц/824/9960/2021                                              Доповідач Заришняк Г.М
 
.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
27 серпня   2021 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.
розглянув у  порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 15 травня 2019 року   у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
 
                                                            ВСТАНОВИВ :
 
АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
 В обґрунтування позову Банк  вказував,  що відповідно до  укладеного  договору б/н  від  28 березня  2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 16 000 грн. у вигляді встановленого  кредитного ліміту  на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму  залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом заяві.
У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань  відповідачки за кредитним договором  у неї утворилася заборгованість, яка станом на 31 січня 2019 року  становить загальною сумою 444 092,89 грн., з яких Банк просив стягнути 126 884,35 грн., в тому числі 14490,03 грн. тіла кредиту та 112394,32 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом з 28.03.2012 року по 30.07.2017 року.
Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 15 травня 2019 року   позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 на користь  Акціонероного товариства  Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського,1-д, код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором б/н від 28 березня 2012 року  в сумі 126 884 грн. 35 коп. та понесені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1921 грн. на рахунок № НОМЕР_2 , МФО 305299, код ЄДРПОУ 14360570.
 В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм  матеріального  та процесуального права, просить рішення суду в частині  задоволення позовних вимог щодо стягнення  заборгованості за відсотками в розмірі  112 394 грн. 32 коп. - скасувати  та відмовити в задоволенні позовних вимог  в даній частині.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 червня  2021 року  дану справу призначено до розгляду  в порядку письмового  провадження у відповідності  до ч.1 ст. 369 ЦПК України.
Позивач  не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення  суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з таких підстав.
Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.
Колегія суддів не може повністю  погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. 
Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1  статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Відповідно до  частин 1 та 2  статті 207 ЦК України  правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно  ч. 1 ст.  1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом   ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України  визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
 Судом встановлено, що відповідно до  укладеного  договору б/н  від  28 березня  2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 16 000 грн. у вигляді встановленого  кредитного ліміту  на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму  залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом заяві.
Задовольняючи позовні вимоги в  частині  стягнення  заборгованості по відсоткам в сумі 112 394 грн. 32 коп., суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог в цій частині.
Однак, колегія суддів не може повністю  погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Частинами 1 та 2 ст. 76  ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 Ці дані встановлюються такими засобами -  письмовими, речовими і електронними доказами.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст.77).
Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
За змістом  ч.5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Звертаючись з даним позовом до суду, позивачем  в якості обґрунтування позовних вимог Банком було надано Анкету-заяву, підписану  ОСОБА_1 , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_1 , Умови та правила надання банківських послуг та витяг  з тарифів обслуговування  кредитних карт «Універсальна», 30 днів пільгового періоду.
Поряд з цим, в Анкеті-заяві не зазначено яку картку було видано відповідачці, не передбачено умови щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, їх розмір. Також не може бути належним та достовірним доказом  домовленості між сторонами щодо сплати відсотків за кредитом й витяг  з тарифів обслуговування  кредитних карт «Універсальна», 30 днів пільгового періоду, оскільки він  не підписаний  відповідачкою.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17) зазначається, що в такому випадку неможливо застосовувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір,  умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком при зверненні до суду з позовом Умови та Правила надання банківських послуг разом із Заявою не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Відповідно до  ст. 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Основними засадами цивільних відносин в ст. 3 ЦК України закріплені, зокрема, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.
За таких обставин, правові підстави для стягнення з відповідача на користь банкувідсотків за користування кредитними коштами та штрафів, які не визначені в підписаній відповідачем Заяві, відсутні.
Встановлено, що під цими документами, які зазначені в Анкеті-заяві, тобто, в «Умовах та Правилах надання банківських послуг у «ПриватБанку», «Тарифах банку», «Пам`яткою клієнта банку», які визначають такі істотні умови договору, як розмір відсотків, штрафи, пеню, комісійні платежі, термін дії договору, а також строки платежів по кредиту (тіла кредиту та відсотків) - позичальник не підписувався.
 Звертаючись до суду з даним позовом, Банком не надано підписаних відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, довідки про умови кредитування, доказів того, що відповідна картка, передбачена умовами Заяви, була видана відповідачці, як і не надано суду відомостей, що підтверджують тип та строк дії картки, що є істотними умовами договору. 
Поряд з цим, відповідачка не заперечує факт укладення  кредитного договору та отримання кредитних  коштів. 
Враховуючи наведене, по справі відсутні докази для задоволення позовних вимог  в частині  стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом з 28 березня 2012 року по 30 липня 2017 року у сумі 112 394 грн. 32 коп., а тому в їх задоволенні слід відмовити.
За таких обставин рішення суду необхідно змінити, зменшивши розмір стягнутої судом з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором з 126 884, 35 грн. до   14 490 грн.
В іншій частині рішення суду не оскаржувалось.
У відповідності зі ст. 141 ЦПК України  підлягає зменшенню стягнутий з відповідача на користь позивача сплачений Банком судовий збір   з 1921 грн. до  219 грн. 38 коп. відповідно до задоволених позовних вимог.
Керуючись   ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний  суд, -
 
П О С Т А Н О В  И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1   - задовольнити.
Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 15 травня 2019 року змінити.
Зменшити розмір стягнутої судом з ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №б /н від 28.032012 р. з 126 884, 35 грн. до   14 490 грн.
Зменшити розмір стягнутого з ОСОБА_1 на користь  Акціонероного товариства  Комерційний банк «ПриватБанк»  судового збору з 1921 грн. до    219 грн. 38 коп. 
 В іншій частині рішення суду залишити без зміни.
Постанова набирає  законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
    
Головуючий: 
 
  Судді: