Справа № 743/515/21 	Головуючий у 1 інстанції Павленко О. В. 	
Провадження № 33/4823/356/21 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП                                                            	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді  Демченка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника Бабинця С.П. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 09 червня 2021 року, 

                                      в с т а н о в и в: 

Вказаною постановою     ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.. 
Судом ОСОБА_1 було визнано винуватим в тому, що він 25 квітня 2021 року, о 23 год. 20 хв., в смт. Ріпки по вулиці Шевченка,190, керував автомобілем «ВАЗ-21063», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода). Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків. ОСОБА_1 своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник Бабинець С.П. просить скасувати постанову суду, а провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити. Вважає рішення суду формальним, незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а накладене стягнення таким, що не відповідає фактичним обставинам та ступеню тяжкості  вчиненого правопорушення. На думку апелянта, при розгляді справи суд формально і упереджено підійшов до дослідження фактичних обставин, наданих матеріалів та безпідставно зазначив, що ОСОБА_1 визнав свою вину. Вважає, що в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази того, що 25 квітня 2021 року визначення стану сп`яніння ОСОБА_1 було здійснено з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Також вважає протокол про адміністративне правопорушення неналежним доказом по справі.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та у передбаченому законом порядку. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, з огляду й на те, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду апеляційної скарги.
Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.    
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,  при обставинах, зазначених у постанові, відповідає фактичним даним справи, ґрунтується на досліджених судом першої інстанції доказах, які також були предметом перевірки апеляційного суду.
Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення  серії ДПР18 № 474079 від 25 квітня 2021 року (а.с.2), ОСОБА_1 25 квітня 2021 року, о 23 год. 20 хв., в смт. Ріпки по вулиці Шевченка,190, керував автомобілем «ВАЗ-21063», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода). Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 був ознайомлений з його змістом при його складанні, проте від підпису та від пояснень відмовився в присутності двох свідків.
З наявних у матеріалах справи письмових пояснень, які громадяни ОСОБА_2 (а.с. 6) та ОСОБА_3 (а.с. 7), надали інспектору патрульної поліції в якості свідків при складанні адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 вбачається, що в їх присутності гр. ОСОБА_1 відмовився від продуття приладу “Алкофор”, від освідування в медичному закладі у встановленому законом порядку, від підпису даного протоколу, а також постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАБ № 950742, та отримання їх копій.
Згідно розписки, яка міститься в матеріалах справи (а. с. 5), гр. ОСОБА_4 зобов`язався забрати автомобіль свого батька та не допустити останнього до керування транспортним засобом до повного його витверезення.
Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, апеляційний суд переконався, що місцевий суд правильно прийшов до висновку, про те, що  ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, а саме, відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку в присутності двох свідків, тобто скоїв адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху  водій зобов`язаний на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, дії наркотичних або токсичних засобів. Відмова особи, яка керує транспортним засобом від зазначеного обов`язку, тягне відповідальність, передбачену ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи перебувала особа за кермом під час виявлення правопорушення і складання протоколу на неї чи ні, та чи проводилось медичне обслідування на місці чи ні.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст.266 КУпАП, а також затверджений  постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.
Згідно пункту 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Відповідно до статті 266 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під дією препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який здійснюється в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до вимог цієї статті огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
Відповідно до п. 7  Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за № 1452/735 від 09.11.2015 року у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я. 
З контексту п. 7 розділу 1 Інструкції вбачається наявне право водія відмовитися від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або ж не погодитися з результатом огляду. Такі дії водія мають потягти за собою обов`язок поліцейського направити особу на огляд до закладу охорони здоров`я.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, як автомобіль рухається та був зупинений з причини відсутності бризговика на транспортному засобі, із-за керма виходить водій ОСОБА_1 , під час спілкування з поліцейськими було зафіксовано відмову водія від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу “Алкофор” та його згоду прослідувати до медичного закладу. Поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими не викликала у суду сумнівів щодо  перебування його в стані алкогольного сп`яніння. Прибувши до  медичного закладу в смт. Ріпки ОСОБА_1 , відмовився від проходження  медичного огляду на стан сп`яніння, що також зафіксовано на відеозаписі. При цьому поліцейськими було роз`яснено йому  його права та попереджено, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, від отримання його копії, а також постанови відмовився. Водій виражався нецензурною лайкою та в образливій формі в бік поліцейських.
За таких підстав, доводи апелянта про неправильність проведення його огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння з порушеннями, є безпідставними. 
Твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом по справі безпідставні, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, на час його складання ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу та йому було роз`яснено поліцейським права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України; відмовився підписувати протокол та відмовився дати пояснення по суті правопорушення на підставі ст. 63 Конституції України.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 130 КУпАП, так як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, дії наркотичних чи токсичних речовин є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, з адміністративного матеріалу та відеозапису вбачається, що огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 проводився відповідно до вимог вищезазначеної Інструкції та ст. 266 КУпАП, а з поведінки ОСОБА_1 можна зробити однозначний висновок про перебування його в стані алкогольного сп`яніння, а тому доводи захисника з цього приводу безпідставні.
За вказаних підстав, апеляційний суд приходить до беззаперечного висновку, що матеріали справи містять достатню кількість доказів, які є належними та допустимими, з урахуванням вимог чинного законодавства, а тому висновок районного суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним та обґрунтованим з посиланням на відповідні докази. 
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, які є безпідставними і не спростовують правильності висновків суду про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та, на думку суду, є намаганням правопорушника уникнути адміністративної відповідальності за скоєне.
Апеляційний суд наголошує, що судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною  своїх прав та інтересів. Усі доводи, викладені стороною захисту в апеляційній скарзі, нічим не підтверджені і тому апеляційним судом відхиляються.
Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.
Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і  застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне  правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.   
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.
При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 09 червня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено. 
         
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,   

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Бабинця С.П. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 09 червня 2021 року  про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити  без змін.
         
Постанова є остаточною й подальшому оскарженню не підлягає. 

Суддя	О. В. Демченко