ПОСТАНОВА 
Іменем України

13 липня 2021 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 391/524/19
провадження № 22-ц/4809/1235/21 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Карпенка О.Л., 
за участю секретаря судового засідання Деменко О.І.,
учасники справи:
позивач –   ОСОБА_1 ,
відповідач – Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Компаніївська селищна рада Кіровоградської області,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_2 на ухвалу Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 21 травня 2021 року та додаткову цього ж суду від 27 травня 2021 року у складі судді Мумиги І.М.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_3 звернулася в суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Компаніївської селищної ради Кіровоградської області про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки та визнання укладеною додаткової угоди на той строк та на тих самих умовах.
В обґрунтування позову зазначала, що 29.01.1999 між нею та ОСОБА_4 ’ївською сільською радою укладено договір оренди земельних ділянкок з кадастровими номерами 3522883000:02:000:9027 та 3522883000:02:000:9026, загальною площею 70,0 га, розташованих на території Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, який зареєстрований у сільській раді, відділі земельних ресурсів Компаніївського району Кіровоградської області 29.01.1999, реєстраційний № 8 та чинний до 29.01.2019. До закінчення строку дії Договору оренди землі, вона 08.10.2018 подала на адресу відповідача письмове звернення (лист-повідомлення від 05.10.2018), про продовження Договору оренди землі, яке було зареєстровано в Головному управління Держгеокадастру у Кіровоградській області 08.10.2018. Відповідачем, у встановлений законом строк, тобто протягом місяця, не було повідомлено її, про прийняте ним рішення щодо поновлення Договору оренди землі чи про відмову такого поновлення. Тому після спливу строку договору оренди землі від 29 січня 1999 року вона продовжила користуватися спірними земельними ділянками, які вона набула у користування за вказаним договором, що підтверджується довідкою Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області від 11.07.2019 року № 62.
Позивач просила визнати поновленим зазначений договір оренди землі від 29.01.1999 між нею і Мар`ївською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області, зареєстрований у Мар`ївській сільській раді, відділі земельних ресурсів Компаніївського району Кіровоградської області 29 січня 1999 року, реєстраційний номер 8, предметом якого є земельні ділянки з кадастровими номерами 3522883000:02:000:9027 та 3522883000:02:000:9026, загальною площею 70,0 га, розташовані на території Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області та визнати укладеною між Головним управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та нею додаткову угоду про поновлення терміну дії зазначеного договору оренди землі.
Представником відповідача було подано до суду клопотання про закриття провадження по справі, яке мотивоване тим, що в справі № 391/85/19 розглядалися спірні правовідносини щодо того ж предмета і з тих же підстав, що і в справі № 391/524/19 - поновлення договору оренди землі, зареєстрованого Мар`ївською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області 29.01.1999 за № 8 на підставі частин 1-5 Закону України «Про оренду землі».
Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 21 травня 2021 року закрито провадження у даній справі з тих підстав, що справи № 391/85/19 та № 391/524/19 стосуються поновлення договору оренди землі, зареєстрованого Мар`ївською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області 29.01.1999 за № 8, на підставі правової конструкції, унормованої частинами 1-5 Закону України «Про оренду землі», рішення по справі № 391/85/19 набрало законної сили, у зв`язку з чим справа № 391/524/19 підлягає закриттю.
Додатковою ухвалою цього ж суду від 27 травня 2021 року скасовано заходи забезпечення позову, вжиті, згідно з ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 17.07.2019 та ухвалою цього ж суду від 21.05.2021,
       Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, представник позивача ОСОБА_5 подала апеляційні скарги, в яких просила скасувати їх та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Вважає, що висновки суду є помилковими, оскільки підставами для подання позову в справі № 391/524/19 є інші обставини, ніж ті, які встановлені та досліджені під час судового розгляду справи № 391/85/19. Позов у справі № 391/85/19 було заявлено на підставі правової конструкції, унормованої частинами 1-5 Закону України «Про оренду землі», оскільки ОСОБА_3 до спливу строку договору направлено лист-повідомлення з проектом додаткової угоди до Договору про поновлення терміну дії Договору на новий строк, проте Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в місячний строк не повідомило її про результати розгляду поданого листа-повідомлення. Підставою подання позову у даній справі є правова конструкція, передбачена частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», та обставини, за яких після спливу строку договору оренди землі від 29 січня 1999 року, ОСОБА_3 продовжує користуватися спірними земельними ділянками, а ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області ухиляється від підписання додаткової угоди з орендарем про поновлення договору оренди землі.
Ввказує, що у цій справі наявні інші підстави позову та інші фактичні обставини.
У відзиві на апеляційну представник ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області не погоджуючись з доводами апеляційної скарги просив залишити її без задоволення, а додаткову ухвалу Компаніївського районного суду від 27.05.2021 – без змін.
Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Компаніївського районного суду від 21.05.2021 від учасників справи не надійшло, що згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.
В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. 
Представники відповідача та третьої особи, які були належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засіданння апеляційного суду не прибули.
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Постановляючи ухвалу про закриття провадження з підстав передбачених п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України (якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами), суд першої інстанції виходив із того, що рішення з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав набрало законної сили та є тотожним до позову, який розглядається.
Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки вони не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22.03.2019 було визнано поновленим договір оренди землі, укладений 29 січня 1999 року між Мар`ївською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області і ОСОБА_3 , який зареєстрований у Мар`ївській сільській раді, відділі земельних ресурсів Компаніївського району Кіровоградської області 29 січня 1999 року, реєстраційний номер 8, за умовами якого в оренду надано земельні ділянки загальною площею 70,0 га, кадастрові номери 3522883000:02:000:9027 та 3522883000:02:000:9026, які розташовані на території Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області; визнано укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, укладеного 29 січня 1999 року між Мар`ївською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області і ОСОБА_3 , зареєстрованого у Мар`ївській сільській раді, відділі земельних ресурсів Компаніївського району Кіровоградської області 29 січня 1999 року, реєстраційний номер 8, в редакції поданій ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. (а.с. 184-189).
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 09 липня 2019 року, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 20.01.2021, рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22 березня  2019 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
З аналізу п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України випливає, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Згідно вищенаведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально - правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Отже, для застосування вказаної підстави закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову.
Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави закривати провадження у справі.
У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
При визначенні підстави позову як елементу його змісту суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.
Розглядаючи касаційну скаргу ОСОБА_3 , в постанові від 20.01.2021, Верховний суд зазначив, що суди встановили, що 29 січня 1999 року між ОСОБА_3 та Мар`ївською сільською радою укладено договір оренди землі, за умовами якого позивачеві в оренду було передано земельні ділянки загальною площею 70 га, кадастрові номери 3522883000:02:000:9027 та 3522883000:02:000:9026, які розташовані на території Мар`ївської сільської ради строком на 20 років. Договір був зареєстрований у Мар`ївській сільській раді та у відділі земельних ресурсів Компаніївського району Кіровоградської області 29 січня 1999 року за реєстраційним № 8.
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру № НВ-3505901562018 від 26 липня 2019 року земельна ділянка площею 24,4207 га має кадастровий номер 3522883000:02:000:9026.
Згідно з витягом з Державного земельного кадастру № НВ-3505901502018 від 26 липня 2018 року земельна ділянка площею 44,9999 га має кадастровий номер 3522883000:02:000:9027.
Листом від 30 травня 2018 року № 31-11-0.63-4363/2-18 ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області запропонувало ОСОБА_3 внести зміни в частині орендної плати та встановити її на рівні 12 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки.
08 жовтня 2018 року ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області отримало від ОСОБА_3 лист-повідомлення від 05 жовтня 2018 року та проєкт додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 29 січня 1999 року щодо продовження строку договору оренди землі.
Листом від 06 листопада 2018 року № Л-13895/0-7148/0/17-18  ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області направило відповідь на лист-повідомлення ОСОБА_3 від 05 жовтня 2018 року, у якому повідомило про прийняте рішення щодо заперечення у поновленні договору оренди земельної ділянки від 29 січня 1999 року.
26 лютого 2019 року, тобто протягом місяця після закінчення дії договору оренди, ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області листом-повідомленням № 31-11-0.63-1924/2-19 повідомило про заперечення у поновленні договору оренди землі від 29 січня 1999 року та направило позивачеві акт приймання-передачі земельної ділянки для підписання.
Зі встановлених обставин вбачається, що позов у справі № 391/85/19  ОСОБА_3  було заявлено на підставі правової конструкції, унормованої частинами 1-5 Закону України «Про оренду землі», оскільки нею до спливу строку договору направлено лист-повідомлення з проектом додаткової угоди до Договору про поновлення терміну дії Договору на новий строк, проте Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в місячний строк не повідомило її про результати розгляду поданого листа-повідомлення.
Підставою ж подання позову у справі № 391/524/19 є правова конструкція, передбачена частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», та обставини, за яких після спливу строку договору оренди землі від 29 січня 1999 року, ОСОБА_3 продовжує користуватися спірними земельними ділянками, а ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області у місячний строк після закінчення строку договору оренди землі від 29 січня 1999 року, не направило їй лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі на новий строк, та те, що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області ухиляється від підписання додаткової угоди з орендарем про поновлення договору оренди землі.
Отже, обставини у даній справі № 391/524/19 та у справі № 391/85/19, на підставі яких ОСОБА_3 звернулася з позовом до суду про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки, визнання укладеною додаткової угоди на той строк та на тих самих умовах, є різними. 
Таким чином, незважаючи на те, що суб`єктний склад та предмет позовів є тотожними, підстави цих позовів є різними, тому висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України є помилковим.
Процесуальні дії суду щодо вжиття заходів забезпечення позову і їх скасування врегульовані окремими нормами, є різними за своїм юридичним змістом і за обставинами, які підлягають встановленню.
Відповідно до приписів частин 7-10 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи (ч.7). Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (ч.8). У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову (ч.9). У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду (ч.10).
За змістом даних норм скасування заходів забезпечення позову пов`язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатами розгляду справи і вирішення спору по суті чи залишенням позову без розгляду, або закриття провадження у справі.
За таких обставин, додаткова ухвала Компаніївського районного суду від 27.05.2021 підлягає скасуванню, оскільки заходи забезпечення позову були скасовані судом першої інстанції з підстав закриття провадження у справі, а не з підстав неправомірності їх вжиття.
       За таких обставин, згідно положень ст. 379 ЦПК України, апеляційні скарги підлягають задоволенню, а ухвали суду першої інстанції скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги   ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 21 травня 2021 року та додаткову ухвалу цього ж суду від 27 травня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлдягає. 
Повний текст постанови виготовлено 14 липня 2021 року.
  
Головуючий суддя                                                                 А.М. Головань

Судді                                                                                 О.Л. Дуковський

       О.Л. Карпенко