ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" липня 2021 р.           Справа№ 910/4490/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кропивної Л.В.
суддів:            Ткаченка Б.О. 
          Буравльова  С.І. 
 
секретар судового засідання Ярмоленко С.М.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,
розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Спорт-Солюшін"
на рішення господарського суду міста Києва від 25.05.2021 р. (повний текст складено 25.05.2021 р.)
у справі № 910/4490/21 (суддя - Котков О.В.)
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий Світ Технології"
до товариства з обмеженою відповідальністю "Спорт-Солюшін"
про стягнення 399  618,32 грн.,-
В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:
Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Чистий Світ Технології" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Спорт-Солюшін" про стягнення 399 618,32 грн., з них: 374 514,19 грн. боргу, 4 729,28 грн. пені, 8 948,98 грн. 3 % річних та 11 425,87 грн. інфляційних витрат. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором про надання послуг № ПКЛ-64-3 від 05.11.2018 року, зокрема, у визначені договором строки не здійснив оплату вартості наданих йому позивачем послуг.
Рішенням господарського суду міста Києва від 25.05.2021 р. у справі № 910/4490/21 позов задоволено частково: стягнуто з ТОВ "Спорт-Солюшін" на користь ТОВ "Чистий Світ Технології" 374 514,19 грн. боргу та 5 617,72 грн. судового збору за подання позову; в іншій частині позову відмовлено.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що сума боргу у розмірі 374  514, 19 грн. підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи. Водночас  місцевий господарський суд відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, 3% річних та збитків від інфляції з тих мотивів,  що  надані позивачем розрахунки не містять періодів  нарахування  вказаних   санкцій.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "Спорт-Солюшін" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Наводячи підстави скасування оскаржуваного рішення, апелянт зазначав, що невчасно подав відзив на позовну заяву у зв`язку з тим, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 р. отримав лише 07.04.2021 р. Відповідач  також  стверджував, що не підписував акти приймання виконаних робіт, адже у період лютий-березень 2020 р. виявив невідповідність кількості співробітників виконавця, які фактично надавали послуги з прибирання, із кількістю, яка передбачена договором. 
Згідно  витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2021 р. апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Буравльов С.І., Руденко М.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2021 р. відкрито апеляційне провадження, призначено справу до розгляду на 21.07.2021 р.
16.07.2021 р. до Північного апеляційного господарського суду від  позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2021 р., у зв`язку з перебуванням судді  Руденко М.А. у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Буравльов С.І., Ткаченко Б.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.07.2021 р., справу № 910/4490/21 прийнято до провадження у визначеному складі суду.
У судовому засіданні, що відбулось 21.07.2021 р., відповідач просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. 
Позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив суд оскаржуване рішення залишити без змін. 
Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Як встановлено колегією суддів та підтверджується матеріалами справи, 05.11.2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Чистий Світ Технології" (надалі - виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Спорт-Солюшін" (надалі - замовник) укладено договір про надання послуг № ПКЛ-64-3 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого  замовник доручає, а виконавець зобов`язується надавати послуги з комплексного прибирання території об`єкту замовника.
В п. 1.2. договору визначено, що об`єкт замовника розташований за адресою: м. Київ, проспект Маяковського, 44-А, фітнес клуб «Спорт Лайф», загальною площею 8717,20 кв.м.
За умовами п. 4.1.1. договору зобов`язання виконавця з надання послуг за попередній місяць вважаються виконаними за попередній місяць з моменту підписання сторонами акту наданих послуг.
Позивач як на доказ  виконання ним умов передбачених договору № ПКЛ-64-3 від 05.11.2018 року послуг, надав підписані обома кти надання послуг № 101/02450 від 29.02.2020 року на суму 16 000,00 грн., № 101/02451 від 29.02.2020 року на суму 231 020,00 грн., № 101/03235 від 16.03.2020 року на суму 119 236,13 грн., № 101/03221 від 16.03.2020 року на суму 8258,06 грн. 
Позивач стверджував, що підписання актів відповідачем означає    відсутність його претензій до виконавця, та один із документів, який є підставою   для оплати вартості наданих послуг.  
Згідно з п. 3.4.3. договору, оплата послуг за відповідний календарний місяць здійснюється за безготівковим розрахунком, у розмірі 100% оплати, протягом 30 (тридцяти) календарних днів, після закінчення місяця, у якому надавалися послуги, на підставі акту наданих послуг, згідно рахунку, пред`явленого виконавцем. Рахунок передається разом з актом наданих послуг.
Як зазначав позивач, відповідач усупереч п. 3.4.3. договору грошових зобов`язань з оплати послуг не виконав, у зв`язку з чим наявна заборгованість у розмірі    374 514,19 грн. підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку.    
Відповідно до ч. 1, 2  ст. 509 Цивільного кодексу України  зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених  статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі  ст. 11 Цивільного кодексу України  цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Стаття 629 Цивільного кодексу України  передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 1  статті 901 Цивільного кодексу України  за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з частиною 1 статі 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. 
З огляду на положення пункту п. 3.4.3. договору строк оплати наданих послуг є таким, що настав.
Заперечуючи проти висновків суду, який визнав право позивача порушеним і стягнув на його користь з відповідача суму боргу, у апеляційній скарзі  відповідач   зазначав, що не підписував акти приймання виконаних робіт, оскільки у період лютий-березень 2020 р. виявив невідповідність кількості співробітників виконавця, які фактично надавали послуги.
Між тим, такі доводи апелянта колегія суддів вважає неспроможними, з наступних мотивів.    
Відповідно до п. 4.1.1 договору здача-приймання наданих послуг оформлюється актом наданих послуг (надалі АНП) , в якому фіксується обсяг виконаних базових і додаткових послуг (при їх наявності), а також вартість наданих послуг. Зобов`язання виконавця з надання послуг вважаються виконаними за попередній місяць з моменту підписання сторонами АНП.
Оформлені виконавцем АНП та рахунок передаються виконавцем замовнику до 5 числа місяця, наступного за місяцем надання послуг (п. 4.1.2 договору).
Згідно із п. 4.2 договору, замовник зобов`язаний підписати АНП та направити його виконавцю цінним листом на поштову адресу виконавця, вказану у реквізитах до даного договору, не пізніше 5 робочих днів з моменту отримання АНП, або, у разі не відповідності наданих послуг умовам договору та/або додатків до нього, вислати виконавцю мотивовану відмову від підписання АНП із чітким переліком недоліків, які не були усунуті виконавцем у відповідному місяці, підтверджених актом недоліків.
У разі неповернення АНП чи відсутності мотивованої відмови у підписанні зазначеного АНП у терміни, передбачені п. 4.2 договору, вважається, що замовник прийняв надані послуги, послуги надані відповідно до умов договору,  і замовник не має претензій щодо якості наданих послуг (п. 4.3 договору).
У разі виявлення в ході надання послуг порушень вимог щодо якості прибирання, визначених у цьому договорі, або в додатках до цього договору, і неможливості усунення недоліків негайно, сторонами (уповноваженими представниками) складається акт недоліків (п. 4.4 договору).
Отже, при наявності зауважень щодо обсягу або якості наданих послуг складення  між сторонами   акту  недоліків є обов`язковим. 
У ході розгляду спору у суді першої інстанції відповідач складеного двостороннього акту недоліків не надав.   
З огляду на встановлене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що доводи позивача про невиконання  відповідачем грошових зобов`язань, розмір яких документально підтверджений,  відповідачем не спростовано, а тому позов в частині вимог про стягнення основного боргу у розмірі 374  514, 19 грн. є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Позивач також просив стягнути з відповідача на його користь пеню у розмірі 4 729, 28 грн., 3% річних у розмірі 8 948, 98 грн. та інфляційні витрати у розмірі 11 425, 87 грн. за порушення виконання грошового зобов`язання щодо оплати послуг.
Відповідно до  ст. 610 Цивільного кодексу України  порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З положень п. 1  ст. 612 Цивільного кодексу України  боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У відповідності до  ст. 611 Цивільного кодексу України  у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до положень  ст. 549 Цивільного кодексу України  неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
В п. 5.8. договору визначено, що у випадку прострочення замовником оплати послуг (невиконання чи часткове виконання обов`язків, покладених на відповідача, відповідно до п. 3.5 даного договору) виконавець має право вимагати від замовника сплати пені у розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати, починаючи з дня, наступного за останнім днем оплати послуг, відповідно до умов договору.
Статтею 625 Цивільного кодексу України  визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 3 ч. 3  Господарського процесуального кодексу України  позовна заява повинна містити обгрунтований розрахунок сум, що стягуються.
При цьому, в п. 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» визначено, що з огляду на вимоги частини першої статті  4-7  і статті  43 Господарського процесуального кодексу України  (далі -  ГПК)  господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання,  не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання,  та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.
Отже, при розгляді вимог позивача щодо стягнення пені 3% річних та інфляційних витрат за порушення грошових зобов`язань доказуванню підлягають, окрім іншого,  періоди протягом яких мало місце прострочення відповідача.
Відповідно до ч. 2  ст. 237 Господарського процесуального кодексу України  при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.
Дослідивши надані позивачем розрахунки, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що додані до позовної заяви розрахунки пені, 3% річних та інфляційних витрат  не містять зазначення періодів їх нарахування «з» - «по», тому суд позбавлений права та можливості перевірити такі розрахунки та встановити чи вони виконані арифметично вірно, чи відповідають вимогам законодавства та обставинам справи.
За викладених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 4729,28 грн., 3% річних у розмірі 8948,98 грн. та інфляційних витрат у розмірі 11 425,87 грн. задоволенню не підлягають, з мотивів не зазначення періодів їх нарахування.
Викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду  апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними. 
Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою   повнотою дослідив усі обставини справи, дав  належну оцінку представленим доказам,  висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають   значення по справі, судом установлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не установлено. 
За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а   оскаржуване рішення - слід залишити без змін.     
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України суд,-
П  О  С  Т  А  Н  О  В  И  В:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Спорт-Солюшін" на рішення господарського суду міста Києва від 25.05.2021 р. у справі № 910/4490/21 залишити без задоволення. 
Рішення господарського суду міста Києва від 25.05.2021 р. у справі № 910/4490/21 залишити без змін. 
Матеріали справи № 910/4490/21 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 ГПК України.
           Повний текст постанови складено 26.07.2021 р.
Головуючий суддя                                                            Л.В. Кропивна 

Судді                                                                                Б.О. Ткаченко

                                                                                С.І. Буравльов