ОКРЕМА ДУМКА
Суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
Антоненко Н. О., Крата В. І.,
 
04 серпня 2021 року
м. Київ
 
справа № 577/806/20
провадження № 61-15326св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І., суддів: Антоненко Н. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю., касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишив без задоволення. Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 липня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року залишив без змін.
 
При цьому колегія суддів указала, що: 
«аналіз змісту позовної заяви свідчить про те, що ПП « ОСОБА_3 » обґрунтовувало свої вимоги тим, що воно є власником будівель та споруд ферми, які воно мало намір продати. Відповідачка, яка представилася директором іноземного підприємства, запропонувала продати їй вказані приміщення. Підприємство надало ОСОБА_1 повний доступ до ферми для огляду та перевірки технічного і санітарного стану, після чого вона замінила замки у вхідних дверях, заселила в ці приміщення свою мати і чоловіка, які почали розводити худобу, користуватися електроенергією та водопостачанням. Продаж ферми так і не відбувся, однак ОСОБА_1 на вимогу позивача спірних приміщень не звільнила. Факт зайняття та використання ферми відповідачка підтвердила у поясненнях працівнику поліції. На момент зайняття ферми ОСОБА_1 на мала статусу фізичної особи-підприємця.
У справі, що переглядається, встановлено, що:
- між сторонами існує спір щодо незаконного користування будівлями та спорудами ферми, яка належить позивачу на праві власності;
- між сторонами не виникли господарські відносини - вони не уклали попереднього договору чи основного договору купівлі-продажу спірних приміщень;
- відповідач не є фізичною особою-підприємцем.
Суди, встановивши, що ОСОБА_1 як фізична особа користується належними ПП «Хохлова Валентина Іванівна» будівлями та спорудами ферми за відсутності правових підстав, з дотриманням правил предметної юрисдикції розглянули даний спір у порядку цивільного судочинства.
Колегія суддів відхиляє аргумент касаційної скарги про неврахування судами тієї обставини, що ОСОБА_1 є керівником ТОВ «Екофармбастіанінвест», а тому спір належало розглядати у порядку господарського судочинства, оскільки сам по собі статус керівника юридичної особи не свідчить про те, що між сторонами виникли господарські правовідносини. Відповідачка не надала жодних доказів на підтвердження існування будь-яких відносин між ПП «Хохлова Валентина Іванівна» та ТОВ «Екофармбастіанінвест».
Висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 235/4376/15-ц, на який посилається представник ОСОБА_1 у касаційній скарзі, є нерелевантним, оскільки у вказаній справі спір щодо користування нерухомим майном виник між юридичними особами ТОВ «КЗПТ» і ТОВ «Інтерлак», а в справі, що переглядається, між юридичною та фізичною особами».
 
Не можемо погодитися із постановою колегії суддів з таких мотивів.
 
1. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
 
2. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
 
3. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
 
4. Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
 
5. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
5.1. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 226/817/19 (провадження № 61-6327св20) вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».
 
6. У справі, що переглядається:
відповідач ОСОБА_1 є керівником ТОВ «Екофармбастіанінвест»;
ПП « ОСОБА_3 » є власником будівель та споруд ферми, які воно мало намір продати. Відповідач - ОСОБА_1 , яка представилася директором іноземного підприємства, запропонувала продати їй вказані приміщення. Підприємство надало ОСОБА_1 повний доступ до ферми для огляду та перевірки технічного і санітарного стану, після чого вона замінила замки у вхідних дверях, заселила в ці приміщення свою мати і чоловіка, які почали розводити худобу, користуватися електроенергією та водопостачанням. Продаж ферми так і не відбувся, однак ОСОБА_1 на вимогу позивача спірних приміщень не звільнила. Факт зайняття та використання ферми відповідачка підтвердила у поясненнях працівнику поліції. На момент зайняття ферми ОСОБА_1 на мала статусу фізичної особи-підприємця;
зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи підтверджують, що спір у ПП « ОСОБА_3 », в першу чергу, виник з ТОВ «Екофармбастіанінвест», а тому ОСОБА_1 є неналежним відповідачем;
ПП «Хохлова Валентина Іванівна» позовних вимог до ТОВ «Екофармбастіанінвест» не пред`являло, клопотань про залучення до участі у справі як співвідповідачів не заявляло, а тому, за таких обставин, відсутні підстави для задоволення позову про зобов`язання  ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні належною позивачу нерухомістю шляхом звільнення нежитлових приміщень, пред`явленого до неналежного відповідача.
 
7. За таких обставин колегії суддів касаційну скаргу потрібно було задовольнити частково, судові рішення скасувати, та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суддя                                                                                              Н. О. Антоненко
 
Суддя                                                                                              В. І. Крат