Єдиний унікальний номер 2-182/2009 
Номер провадження 22-ц/804/2194/21        

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2021 року    
м. Бахмут 

справа  № 2-182/2009
провадження  №  22-ц/804/2194/21

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,
суддів: Кішкіної І.В., Халаджи О.В.,
за участю секретаря судового засідання - Володовського Ю.П.,

учасники справи:

боржник - ОСОБА_1 ,
стягувач - Акціонерне товариство «ВТБ Банк»,
державний виконавець - Червоногвардійський відділ державної виконавчої служби у місті Макіївці Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут  цивільну справу № 2-182/2009 за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби у місті Макіївці Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Жабіна Андрія Сергійовича, стягувач - Акціонерне товариство «ВТБ Банк»,
за апеляційною скаргою Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби у місті Макіївці Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),
на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 травня 2021 року (суддя Малінов О.С.), постановлену в приміщенні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області, повне судове рішення складено 13 травня 2021 року,-
В С Т А Н О В И  В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У березні 2021 року заявник - ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в обґрунтування якої зазначив, що Червоногвардійським районним судом м. Макіївки Донецької області 26 лютого 2009 року стягувачу АТ «ВТБ Банк» було видано виконавчий лист справі № 2-182 про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку 10614,42 грн. Виконавчий лист № 2-182 від 26 лютого 2009 року тричі пред`являвся до виконання до Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби у м. Макіївці. Зокрема, листом від 28 січня 2020 року № 943 Червоногвардійський відділ державної виконавчої служби міста Макіївка Головного територіального управління юстиції у Донецькій області повідомив ОСОБА_1 про наявність трьох виконавчих проваджень, які були відкриті за одним і тим же виконавчим листом № 2-182 від 26 лютого  2009 року, виданим Червоногвардійським судом м. Макіївки, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ВТБ Банк» боргу у сумі 10 614,42 грн.

Зі змісту інформації з автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) вбачається наступне: На підставі виконавчого листа № 2-182 від 26 лютого 2009 року постановою державноговиконавця від 18 вересня 2009 року було відкрите виконавче провадження № 15550795 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АГ «ВТБ Банк» коштів на суму 10614,42 грн. Постановою від 25 вересня 2009 року було накладено арешт на майно боржника. Постановою державного виконавця від 07 грудня 2010 року виконавчий лист повернуто стягувачу; Стягувач АТ «ВТБ Банк» повторно пред`явив виконавчий лист до виконання до Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби у м. Макіївці та постановою державного виконавця від 10 травня 2011 року було відкрите виконавче провадження № 26402397 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ВТБ Банк» коштів на суму 10 614,42 грн. Одночасно з відкриттям виконавчого провадження 10 травня 2011 року було накладено арешт на майно боржника. На підставі постанов державного виконавця від 18 травня 2011 року з боржника ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір в розмірі 1061.44 грн. та витрати на проведення виконавчих дій в розмірі 106,14 грн. Постановою державного виконавця від 20 грудня 2011 року виконавчий документ передано для подальшого виконання за територіальністю до Центрально-Міського відділу ДВС м. Макіївки, виконавче провадження закінчено па підставі п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній на той час редакції);  Виконавчий лист № 2-182. виданий 26 лютого 2009 року Червоногвардійським судом м. Макіївки Донецької області було втретє пред`явлено до виконання до Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби у м. Макіївці та постановою від 16 лютого 2012 року було відкрите виконавче провадження № 31268793 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ВТБ Банк» коштів на суму 10614,42 грн. Одночасно з відкриттям виконавчого провадження 16 лютого 2012 року було накладено арешт на майно боржника. Постановою державного виконавця від 10 листопада 2014 року виконавчий лист було повернуто стягувачу АТ «ВТБ Банк» у зв`язку із неможливістю проведення виконавчих дій на території, тимчасово непідконтрольній державній владі України, на підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній на той час редакції).

Маючи намір відчужити належну йому квартиру, від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу дізнався про наявність записів про заборону відчуження належного йому майна, які було внесено до Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі постанов державних виконавців Червоногвардійського ВДВС Макіївського МУЮ у 2009-2012 роках.

За Інформаційною довідкою від 28 лютого 2020 року з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було встановлено, що в реєстрі значиться такі записи про арешти: запис № 9686594 здійснено 01 квітня 2010 року Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Данчук І.А. Червоногвардійського ВДВС Макіївського МУЮ про арешт майна і оголошення заборони на його відчуження від 25 вересня 2009 року у ВП 15550795; запис № 11161335 здійснено 12 травня 2011 року Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Кондратюк С.О. Червоногвардійського ВДВС Макіївського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 10 травня 2011 року у ВП №26402397; запис № 12205053 здійснено 24 лютого 2012 року Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Кондратюк С.О. Червоногвардійського ВДВС Макіївського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 16 лютого 2012 року у ВП № 31268793.

В січні 2020 року він звернувся до Червоногвардійського ВДВС у м. Макіївці із заявою про скасування арештів, однак у позасудовому порядку виконавча служба відмовилася скасовувати такі арешти.  Листом від 28 січня 2020 року № 943 В.о. начальника Червоногвардійського ВДВС у м. Макіївці Жабін А.С. відмовив у скасуванні арештів, посилаючись на відсутність підстав. Даним листом Червоногвардійський ВДВС у м. Макіївці підтвердив також факт відсутності відкритих виконавчих проваджень відносно за боржника. Не погоджуючи з бездіяльністю Червоногвардійського ВДВС у м. Макіївці та посилаючись на порушення права власності, він звернувся до суду з позовом до Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби у м. Макіївці про зобов`язання відповідача скасувати арешти.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 було задоволено та зобов`язано Червоногвардійський відділ державної виконавчої служби у м. Макіївці Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) скасувати арешти, зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження № 9686594, зареєстрований 01 квітня 2010 року Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 25 вересня 2009 року у межах виконавчого провадження № 15550795; арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження № 11161335. зареєстрований 12 травня 2011 року Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 10 травня 2011 року у межах виконавчого провадження № 26402397; арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження № 12205053, зареєстрований 24 лютого 2012 року Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 16 лютого 2012 року у межах виконавчого провадження № 31268793.

Постановою Донецького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 вересня 2020 року було скасоване, а провадження закрите. Закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що його вимоги підлягають розгляду в порядку розгляду скарги на дії (бездіяльність) виконавця.

Станом на день подачі скарги він не являється боржником за будь-яким виконавчим провадженням, що підтверджується Інформаційними довідками з Єдиного реєстру боржників станом на 26 лютого 2021 року.  Ним ще у 2012 році чи-то у 2013 році було погашено заборгованість перед ПАТ «ВТБ Банк» в м. Донецьк. Через тимчасову окупацію м. Донецьк надати банківські документи на підтвердження даних обставин не можливо. В той же час докази погашення боргу вже не мають значення для виконавчого провадження, адже виконавчий лист, повернутий у 2014 році, вже не може були пред`явлений до виконання вчетверте, оскільки сплинув 3-річний строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання, який щоразу переривався пред`явленням цього листа до виконання та строк для пред`явлення  до виконання розпочинався спочатку. Граничний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання був до 10 листопада 2017 року (протягом 3 років після останнього повернення виконавчого листа).

Усі три виконавчі провадження № 15550795, № 26402397 та № 31268793 знищені. Так, згідно п. 2 Розділу XI «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», які стосуються виконавчих документів за період з 2001 по 2015 рік, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Відповідно, станом на час подачі даної скарги, арешти  його майна існують формально та не забезпечують будь-яких вимог стягувана у будь-якому виконавчому провадженні. Таким чином, дані арешти не відповідають своїй меті та мають бути скасовані постановою державного виконавця.  Існування не скасованих арештів за 2009, 2011 та 2012 роки порушує його право власності. Втручання у його права не є пропорційним переслідуваній меті, не є «необхідним у демократичному суспільстві». Збереження впродовж тривалого часу чинності арешту відносно майна позивача за умов відсутності відкритих щодо нього виконавчих проваджень порушує  його право на «мирне володіння своїм майном», позбавляє його «правової визначеності» щодо можливості розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд.

Просив суд зобов`язати Начальника Червоногвардійському відділі державної виконавчої служби у м. Макіївці Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Жабіна А.С. скасувати арешти, зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження № 9686594, зареєстрований року Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 25 вересня 2009 року у межах виконавчого провадження № 15550795;  арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження № 11161335, зареєстрований року Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 10 травня 2011 року у межах виконавчого провадження № 26402397; арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження № 12205053, зареєстрований року Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 16 лютого 2012 року у межах виконавчого провадження № 31268793, а також стягнути з Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби у м. Макіївці Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) документально підтверджені витрати на правову допомогу.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 травня 2021 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби у місті Макіївці Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Жабіна А.С., стягувач - АТ «ВТБ Банк», - задоволено частково: зобов`язано Начальника Червоногвардійському відділі державної виконавчої служби у м. Макіївці Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Жабіна А.С. скасувати арешти, зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження № 9686594, зареєстрований року Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 25.09.2009 року у межах виконавчого провадження № 15550795; арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження № 1 1 161335, зареєстрований року Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 10.05.2011 року у межах виконавчого провадження № 26402397; арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження № 12205053, зареєстрований року Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 16.02.2012 року у межах виконавчого провадження № 31268793. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що заявник ОСОБА_1 не є боржником за виконавчими листами у будь-якому провадженні, а тому відсутні підстави для обмеження його права власності.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі, поданій до Апеляційного суду Червоногвардійський відділ державної виконавчої служби у місті Макіївці Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні заяви.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при постановленні ухвали не взяв до уваги, що ОСОБА_1 погоджується з тим, що повернення постановою 07 грудня 2010 року виконавчого листа стягувану у ВП № 15550795 не передбачало скасування арешту за Законом України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на момент винесення постанови, а також з тим що направлення виконавчого листа на виконання за територіальністю постановою від 10 травня 2011 року у ВП № 26402397, також не передбачало скасування арешту за Законом України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на момент винесення постанови. Натомість  позиція скаржника з приводу повернення виконавчого листа постановою 10 листопада 2014 року у ВП № 31268793, а також його ствердження про обов`язковість скасування арешту у виконавчому провадженні  державним виконавцем, є помилковими так, як частиною 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», передбачає зняття арешту, з майна боржника, скасування інших вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, а також проведення інших дій, необхідних у зв`язку із завершенням виконавчого провадження (окрім випадків передбачених законом), у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Законом України «Про виконавче провадження» закінчення виконавчого провадження регламентується статтею 49, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав статтею 48, а виконавче провадження № 31268793 було завершене згідно пункту 9 частини 1 статті 47 Закону України «про виконавче провадження». Таким чином, виконавчі дії передбаченні статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» не проводяться у разі завершення виконавчого провадження за статтею 47 вказаного Закону. Отже, можна зробити висновок, що державні виконавці не повинні були скасовувати арешти у виконавчих провадженням ВП № 15550795, ВП №26402397, ВП №31268793 при їх завершенні, тому хвала суду першої інстанції не ґрунтується на нормах законодавства, яке діяло на момент завершення виконавчих проваджень.

Посилання суду першої інстанції на інформації довідку з Єдиного реєстру боржників, про те що ОСОБА_1 не є боржником за виконавчими листами у будь-якому проваджені є недоречними, так як Єдиний державний реєстр боржників розпочав своє функціонування відповідно до Закону України «Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року та Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження від 05 серпня 2016 року, тобто виконавчі провадження які були відкриті раніше, не відображаються у вище згадані електронній системі.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що ОСОБА_1 стверджує, що ще у 2012 чи-то 2013 році ним було погашено заборгованість перед ПАТ «ВТБ Банк» в м. Донецьк, але через тимчасову окупацію, з квітня 2014 року, м. Донецька надати банківські  документи на підтвердження даних обставин він не може, але він нічого не повідомляє про сплату виконавчого збору та витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Ствердження ОСОБА_1 про сплату боргу, ґрунтується тільки на його словах, а ні на об`єктивних доказах. Виконавче провадження № 31268793 відкрито 16 лютого 2012 року, а завершено 10 листопада 2014 року, саме в цей період, як стверджує боржник, він сплатив борг стягувану, але не повідомив,з невідомих причин, про це відділ виконавчої службі, в якому на той час перебував на виконанні виконавчий лист № 2-182 від 26 лютого 2009 року, хоча відповідно пункту 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язаний протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне або часткове самостійне виконання рішення боржником.

На момент звернення ОСОБА_1 з заявою до Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби у м. Макіївці Східного МРУ МЮ (м. Харків), про зняття арештів з майна заявника, які були накладені в рамках виконавчих дій по ВП № 15550795, ВП № 26402397, ВП №31268793, не було правових підстав зняття арештів з майна державною виконавчою службою, як і не існує зараз, тому скарга на бездіяльність державних виконавців є безпідставною, а ухвалу суду першої інстанції такою, що не відповідає нормам діючого законодавства.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу боржником та стягувачем не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби у місті Макіївці Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в апеляційній скарзі просить розгляд справи проводити без їх участі (а.с.83). 

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,  від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі (а.с.121).

Представник АТ «ВТБ Банк» в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим  повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.120).

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Зі змісту відповіді Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби у місті Макіївці Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 28 січня 2020 року № 943 на запит ОСОБА_1 ,вбачається, що виконавче провадження № 15550795 було відкрито постановою державного виконавця від 18 вересня 2009 року на підставі виконавчого листа у справі № 2-182, виданого 26 лютого 2009 року Червоногвардійським судом м. Макіївки Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ВТБ Банк» коштів на суму 10 614,42 грн. постановою державного виконавця від 07 грудня 2010 року виконавчий лист повернуто стягувачеві; Виконавче провадження № 26402397 було відкрито постановою державного виконавця від 10 травня 2011 року на підставі виконавчого листа у справі № 2-182, виданого 26 лютого 2009 року Червоногвардійським судом м. Макіївки Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ВТБ Банк» коштів на суму 10614,42 грн.; постановою державного виконавця від 20 грудня  2011 року виконавчий лист передано для подальшого виконання до Центрально-Міського відділу ДВС м. Макіївки.; Виконавче провадження № 31268793 було відкрито на підставі виконавчого листа у справі № 2-182, виданого 26 лютого 2009 року Червоногвардійським судом м. Макіївки Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ВТБ Банк» коштів на суму 10614,42 грн.; постановою державного виконавця від 10 листопада 2014 року виконавчий лист було повернуто стягувачеві постановою державного виконавця від 10 листопада 2014 року. Крім того зазначено, що теперішній час (28 січня 2020 року) відкритих виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 на виконанні Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби у місті Макіївці Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) не має.(а.с.11).

За відомостями Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 14 лютого 2019 року в провадженні державних виконавців Червоногвардійського відділу ДВС м. Макіївка в період з 18 вересня 2009 року по 10 листопада 2014 року перебували три виконавчі провадження №15550795, № 26402397, № 31268793 за виконавчим листом виданим Червоногвардійським судом м. Макіївки Донецької області в справі № 2-182 від 26 лютого 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ВТБ Банк» коштів на суму 10614,42грн; та згідно наявної інформації виконавчий лист було повернуто стягувачеві АТ «ВТБ Банк» за постановою державного виконавця від 10 листопада 2014 року в зв`язку з відсутністю в боржника майна.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державний реєстр іпотек, Єдиний реєстр заборони відчуження об`єктів нерухомого майна містять записи про: арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження № 9686594, зареєстрований 01 квітня 2010 року Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 25 вересня 2009 року в межах виконавчого провадження № 15550795; арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження № 11161335, зареєстрований 12 травня 2011 року Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 10 травня 2011 року у межах виконавчого провадження № 26402397; арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження № 12205053, зареєстрований 24 лютого 2012 року Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 16 лютого 2012 року у межах виконавчого провадження № 31268793 (а.с.17-19).

Витяги з Єдиного реєстру боржників містить інформацію про те, що станом на 26 лютого 2021 року в реєстрі відсутні відомості з приводу того, що ОСОБА_1 є боржником. (а.с.20,21).

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 було задоволено та зобов`язано Червоногвардійський відділ державної виконавчої служби у м. Макіївці Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) скасувати арешти, зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження № 9686594, зареєстрований 01 квітня 2010 року Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 25 вересня 2009 року у межах виконавчого провадження № 15550795; арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження № 11161335. зареєстрований 12 травня 2011 року Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 10 травня 2011 року у межах виконавчого провадження № 26402397; арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження № 12205053, зареєстрований 24 лютого 2012 року Донецькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 16 лютого 2012 року у межах виконавчого провадження № 31268793 (а.с.22-29).

Постановою Донецького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 вересня 2020 року було скасоване, а провадження закрите. Закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що вимоги про зняття арешту підлягають розгляду шляхом оскарження дій, рішень чи бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. (а.с.30-33).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з положеннями пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби у місті Макіївці Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ  ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції  не відповідає.

Задовольняючи частково скаргу на бездіяльність начальника Червоногвардійського відділу державної служби у м. Макіївці Східного міжрегіонального управління  Міністерства юстиції (м. Харків), суд першої інстанції виходив з того, що заявник ОСОБА_1 не є боржником за виконавчими листами у будь-якому провадженні, а тому відсутні підстави для обмеження його права власності.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можливо з наступних підстав.

У відповідності до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною п`ятою статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено також у статті 18 ЦПК України, відповідно до частини першої якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при розгляді справ за скаргами на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та за зверненнями учасників виконавчого провадження суди мають керуватися положеннями ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, Закону України «Про державну виконавчу службу», Закону України «Про виконавче провадження», іншого законодавства, яким врегульовано ці питання.

Спірні правовідносини на час їх виникнення були врегульовані нормами Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (зі змінами).

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших  органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з пункту 1 частини 2 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі листи, видані судами, віднесені до числа рішень, які підлягали виконанню органами державної виконавчої служби.

Статтею  4 Закону України «Про виконавче провадження» були визначені заходи примусового виконання рішень, серед яких: звернення стягнення на майно боржника; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до статті 50 вказаного Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Згідно зі статтею 55 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника могло бути накладено державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження. Арешт могло бути застосовано для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40  Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 03 серпня 2010 року) виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, зокрема, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (в редакції від 03.08.2010 року) в разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження.

07 грудня 2010 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувану, згідно 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, після повернення 07 грудня  2010 року стягувачеві АТ «ВТБ Банк» без виконання виконавчого листа про стягнення коштів з боржника ОСОБА_1 у державного виконавця були відсутні правові підстави для скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті  49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (в редакції від 01 листопада 2011 року) виконавче провадження підлягало закінченню, в тому числі, у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (в редакції від 01 листопада 2011 року) в разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

20 грудня 2011 року державним виконавцем винесена постанова про направлення виконавчого документа на виконання до Центрального-міського ВДВС м. Макіївки ГТУЮ у Донецькій області, для подальшого виконання, згідно пункту 10 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», без фактичного виконання.

Направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, не тягне за собою зняття арешту з майна боржника.

Згідно з пункту 9 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (в редакції від 26 жовтня 2014 року) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, міг бути повернутий стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (в редакції від 26 жовтня 2014 року) в разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

10 листопада 2014 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувану, згідно пункту 9 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», без фактичного виконання.

У державного виконавця були відсутні правові підстави для скасування арешту, накладеного на майно боржника після повернення виконавчого документа стягувачу від 10 листопада 2014 року.

За змістом частини 3 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» про закінчення виконавчого провадження державний виконавець  виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо  підпорядкований. 

Отже, відповідно до зазначених норм матеріального права, скасування арешту на майно боржника може мати місце у разі винесення держаним виконавцем мотивованої постанови про закінчення виконавчого провадження та за відсутності випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, за змістом наведеної норми закону суд за результатами розгляду скарги на дії (бездіяльність) виконавця вправі покладати на останнього обов`язок вчинити певні дії лише у разі, якщо буде встановлено, що виконавець діяв всупереч вимогам закону або його бездіяльність була неправомірною.

Суд першої інстанції не звернув уваги не те, що у державного виконавця не було правових підстав для зняття арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 при постановленні вищезазначених, а саме: постанова від 07 грудня 2010 року про повернення виконавчого документа стягувачу згідно пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження»;  постанова від 20 грудня 2011 року  про направлення виконавчого документа на виконання до центрального-міського ВДВС м. Макіївки ГТУЮ у Донецькій області; постанови від 10 листопада 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачу, згідно пункту 9 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», а тому дійшов помилкового висновку про задоволення скарги на бездіяльність начальника Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби у місті Макіївці Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та скасувати арешти, зареєстровані в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Таким чином, у діях державного виконавця відсутні порушення норм Закону України «Про виконавче провадження», права ОСОБА_1 , як боржника у виконавчому провадженні, не порушені, а  тому підстав для визнання дій неправомірними і скасування постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, відсутні.

Суд першої інстанції, безпідставно, зобов`язав державного виконавця вчинити дії поза межами його повноважень, встановлених Законом України «Про виконавче провадження», а саме скасувати  арешти, зареєстровані в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомомгмо майна.

На підставі викладеного ухвала Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 травня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні скарги.

Отже доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно з положеннями пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановивши, що суд першої інстанції, постанови ухвалу про задоволення скарги  на бездіяльність державного виконавця, неправильно застосував норми матеріального права, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність державного виконавця.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника (стаття 452 ЦПК України).

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, відмови в задоволенні скарги на бездіяльність державного виконавця, судові витрати в розмірі 2270,00 грн. пов`язані зі сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції, підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби у місті Макіївці Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381,384 ЦПК України, апеляційний суд, -   

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Червоногвардійський відділ державної виконавчої служби у місті Макіївці Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), задовольнити.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 травня 2021 року, скасувати .

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби у місті Макіївці Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Жабіна Андрія Сергійовича, стягувач - Акціонерне товариство «ВТБ Банк», відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Червоногвардійський відділ державної виконавчої служби у місті Макіївці Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) судові витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня  її проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий                             О.О.Тимченко

Судді:                      І.В. Кішкіна

               О.В.Халаджи