ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 2-187/11	Головуючий у 1-й інстанції Радосюк А.В. 	
Провадження № 22-ц/817/750/21 	Доповідач - Сташків Б.І.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Сташків Б.І. 
суддів -  Парандюк Т. С., Хома М. В., 
                                       за участю секретаря - Сович Н.А.
                                       та сторін- представника ТзОВ «Фінансова                                                 компанія «Інвестохіллс Веста» Черничинець С.П.,                                         представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 

       розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі суду в м. Тернополі цивільну справу №2-187/11 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Лановецького районного суду Тернопільської області від 13 листопада 2019 року, постановлену суддею Радосюк А.В., у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником,-
                                       ВСТАНОВИВ:
       10 вересня 2019 року до Лановецького районного суду звернувся представник ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» з заявою, в якій просив суд замінити сторону у справі - стягувача ПАТ «Банк Форум» його правонаступником ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», у справі №2-187/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк "Форум» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення боргу.
       Обґрунтовуючи подану заяву заявник вказував, що 26.03.2019 року між ПАТ «Банк "Форум" та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 0002/19/5, відповідно до якого ПАТ «Банк "Форум» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Веста», а ТОВ «Фінансова компанія «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 252/08/26-CLNv.
       Вказував, що 06.08.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Веста» та ТОВ «Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста» було укладено протокол №06/08-2019 загальних зборів учасників ТОВ «Фінансова компанія «Веста», за яким ТОВ «Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста» набуло правонаступництво всіх прав та обов`язків товариства.
       З наведених підстав просив задовольнити подану заяву про заміну стягувача його правонаступником.
       Ухвалою Лановецького районного суду Тернопільської області від 13 листопада 2019 року задоволено заяву ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», заінтересовані особи: ПАТ «Банк Форум», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувана його правонаступником.
       Замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» ( код ЄДРПОУ 21574573) у справі №2-187/11 за позовом за позовом ПАТ «Банк "Форум» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу на його правонаступника - ТзОВ ««Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (місцезнаходження: м.Київ, вул. Олексія Терьохіна, буд.8А офіс 111, код ЄДРПОУ 41264766).
       Не погодившись із вказаною ухвалою суду від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 поступила апеляційна скарга, в якій апелянт просить скасувати ухвалу Лановецького районного суду Тернопільської області від 13 листопада 2019 року по справі №2-187/11 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТзОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" про заміну сторони виконавчого провадження.
       У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неврахування усіх обставин справи.
       Зокрема вказує, що судом першої інстанції неповно досліджено договір про відступлення права вимоги №0002/19/5 від 26.03.2019 р. та не з`ясовано його правова природа.
       Вважає, що ТОВ «ФК Інвестохіллс Весла» не може набути право вимоги за валютним кредитним договором, виходячи з вимог си.55 ЦПК України
       Вказує, що відповідно до змісту п.1 Договору №0002/19/5 про відступлення прав вимога і 26.03.2019 р., складовими даного договору є Акт №1 приймання-передачі документам до цього Договору, наявності якого матеріали справи не містять.
       Крім того зазначає,що відповідно до змісту п.2 Договору №0002/19/5 про відступлення прав вимоги зі 26.03.2019 р., новий кредитор у день укладення цього Договору, але в будь -якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до п.4 цього Договору набуває усі права кредитора. Відповідно до змісту п.4 вказаного Договору, сторони домовилися, що за відступлення прав вимоги Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти в сумі 25217433, 65 грн. -ціна відступлення. 
       Однак, як вказує апелянт, ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» не надано доказів на підтвердження оплати повної вартості прав вимоги за Договором №0002/19/5 про відступлення прав вимоги від 26.03.2019 р., як безумовної підстави для переходу прав кредитора та не надано акту приймання-передачі грошових зобов`язань.
       Окрім того зазначає, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи та в матеріалах справи №2-187/11 відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду заяви ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» про заміну сторони у справі.
       На апеляційну скаргу поступив відзив від ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» у якому сторона заявника просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.
       Зокрема вказує, що оскаржуване судове рішення поставлено з додержанням норм матеріального та процесуального законодавства. Стверджує, що Договором про відступлення прав вимог №0002/19/5 від 26.03.2019 року та протоколом №06/08-2019 Загальних зборів учасників товариства ТОВ "Фінансова компанія "Веста" від 06.08.2019 року підтверджено набуття права вимоги заборгованості за договором кредиту №252/08/26- CLNv у заявника.
       Також вказує, що платіжними дорученнями №121,144,145 сплачено 125073805,27 грн.на виконання умов п.4 Договору про відступлення прав вимоги №0002/19/5 .
       Таким чином, заявник вважає про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги. 
       У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ній.
       Представник ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» Черничинець С.П. заперечила проти поданої апеляційної скарги, просила її залишити без задоволення, зіславшись на доводи, викладені у поданому відзиві на апеляційну скаргу. 
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
       Задовольняючи заяву ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про заміну стягувача , суд першої інстанції виходив із того, що матеріалами справи підтверджено передання кредитором своїх прав ТзОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" відповідно до вимог ст.512 ЦК України. 
        З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується з огляду на таке.
       Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 03.05.2012 року у цивільній справі № 2-187/11 позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення боргу задоволено, та стягнуто з останніх солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 169152,98 грн. та судовий збір у сумі 1700,00 грн.
       Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
       Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Згідно з вимогами законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
       Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
       У виконавчому провадженні заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі статті 442 ЦПК України, а саме: у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
       Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.
       Таким чином, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження (у виконавчому листі) шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
       Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі), тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
       Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі) її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі) правонаступник позбавлений процесуальної можливості вчиняти будь-які дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».
       Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.
       Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.
       Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
       За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
       Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
       Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
       Згідно з пунктом 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
       Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
       Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
       Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18), від 06 серпня 2020 року у справі № 2029/2-2180/11 (провадження № 61-4475св20).
       Апеляційний суд зауважує, що для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. 
       Встановивши, що 26.03.2019 року між ПАТ «Банк "Форум" та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» було укладено договір про відступлення вимоги № 0002/19/5, відповідно до якого ПАТ «Банк "Форум» відступило «Фінансова компанія «Веста», а ТОВ «Фінансова компанія «Веста» набуло -вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 252/08/26-CLNv, а також те що 06.08.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Веста» та ТОВ «Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста» було укладено протокол №06/08-2019 загальних зборів учасників ТОВ «Фінансова компанія «Веста», за яким ТОВ «Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста» набуло правонаступництво всіх праві обов`язків товариства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви про заміну сторони у справі.
       Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
       Колегія суддів відхиляє аргумент апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів видачі ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" генеральної та індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення валютних операцій з таких підстав.
        Згідно рішення Конституційного Суду України від 3 грудня 2008 року у справі №1-30/2008 за конституційним поданням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України щодо офіційного тлумачення положень пункту 11 частини першої статті 36 Закону України "Про страхування", пункту 4 частини першої статті 28 Закону №2664-III засади створення і функціонування фінансового ринку встановлюються виключно законами України (пункт 1 частини другої статті 92 Конституції України). Закон №2664-III безпосередньо визначає, що "фінансові установи в Україні діють відповідно до цього Закону з урахуванням норм законів України, які встановлюють особливості їх діяльності".
       Пунктами 1 та 5 частини першої статті 1 Закону №2664-ІІІ визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
        Статтею 2 цього Закону встановлено, що він регулює відносини, які виникають між учасниками ринків фінансових послуг під час здійснення операцій з надання фінансових послуг. Фінансові установи в Україні діють відповідно до цього Закону з урахуванням норм законів України, які встановлюють особливості їх діяльності.
       Статтею 4 Закону України №2664-ІІІ визначено, що фінансовими вважаються такі послуги: 1) випуск платіжних документів, платіжних карток, дорожніх чеків та/або їх обслуговування, кліринг, інші форми забезпечення розрахунків; 2) довірче управління фінансовими активами; 3) торгівля валютними цінностями; 4) залучення фінансових активів із зобов`язанням щодо наступного їх повернення; 5) фінансовий лізинг; 6) надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту; 7) надання гарантій та поручительств; 8) переказ коштів; 9) послуги у сфері страхування та у системі накопичувального пенсійного забезпечення; 10) професійна діяльність на ринку цінних паперів, що підлягає ліцензуванню; 11) факторинг; 11-1) адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах; 12) управління майном для фінансування об`єктів будівництва та/або здійснення операцій з нерухомістю відповідно до Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю"; 13) операції з іпотечними активами з метою емісії іпотечних цінних паперів; 14) банківські та інші фінансові послуги, що надаються відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність". Фінансові послуги, надання яких передбачається іншими законами, підлягають включенню до переліку, визначеного частиною першою цієї статті. Надання фінансових послуг, не включених до зазначеного переліку, забороняється.
       Згідно з Витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності ТзОВ "Фінансової компанії" Інвестохіллс Веста" є 64.99 надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення)(а.с.135-136).
       Постановою Кабінету Міністрів України № 913 від 07 грудня 2016 року, затверджено ліцензійні умови провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів). Четвертим абзацом даної постанови затверджено перелік Ліцензійних умов, відповідно до яких, орган ліцензування видає ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів). До цього переліку входять послуги з надання коштів у позику, надання послуг з фінансового лізингу, надання послуг з факторингу. Проте в постанові не вказано про ліцензування діяльності щодо відступлення прав вимоги за кредитними договорами.
       Таким чином, суд доходить висновку , що діяльність, спрямована на укладення договорів відступлення прав вимоги ліцензіюваню не підпадає, тому, при укладені Договору № 0002/19/5 про відступлення прав вимоги за кредитним договором наявність будь-яких ліцензій законодавством не передбачено.
       Відповідно до Договору № 0002/19/5 про відступлення прав вимоги, який є чинним, ТзОВ "Фінансової компанії" Інвестохіллс Веста" як новий кредитор сплатив банку суму, обумовлену даним договором, у національній валюті гривні. Всі розрахунки по даному договору були проведені у національній валюті гривні. Згідно Додатку № 1 до Договору № 0002/19/5 про відступлення прав вимоги ПАТ «КБ «Банк Форум» передав, а ТзОВ "Фінансової компанії "Інвестохіллс Веста" прийняла права вимоги по кредитних договорах (а.с.124-126).
       Відповідно до платіжного доручення № 121 від 01 березня 2019 року ТОВ "ФК "Веста" оплачено ПАТ "Банк Форум" 155324,58 грн. Призначення платежу: оплата лоту згідно протоколу №UA-EA-2019-01-31-000076-b від 21 лютого 2019 року(а.с.240).
       Згідно платіжного доручення № 144 від 20 березня 2019 року ТОВ "ФК "Веста" оплачено ПАТ "Банк Форум" 68500 грн. Призначення платежу: оплата лоту згідно протоколу №UA-EA-2019-01-31-000076-b від 21 лютого 2019 року (а.с.241).
       Відповідно до платіжного доручення № 145 від 20 березня 2019 року ТОВ "ФК "Веста" оплачено ПАТ "Банк Форум" 56 418 480, 69 грн. Призначення платежу: оплата лоту згідно протоколу №UA-EA-2019-01-31-000076-b від 21 лютого 2019 року(а.с.242).
       Викладене свідчить про обґрунтованість заявлених вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ТзОВ "Фінансової компанії "Інвестохіллс Веста" про заміну сторони у справі.
       Колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на ту обставину, що його не було повідомлено про час та місце розгляду даної справи, оскільки судом встановлено , що уся кореспонденція, яка надсилалася на адресу ОСОБА_1 поверталася до суду першої інстанції з відміткою про не вручення у зв`язку із не проживанням за зазначеною адресою сторони, натомість в матеріалах справи міститься оголошення про виклик ОСОБА_1 на судове засідання у даній справі на 13 листопада 2019 року(а.с.151). 
       Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, а тому не заслуговують до уваги.
       Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення під час прийняття цієї постанови, суд апеляційної інстанції враховує, що забезпечення остаточності судового рішення та його неухильного виконання спрямоване на дотримання таких вимог верховенства права, як забезпечення прав і свобод людини, правової визначеності, доступу до правосуддя, законності, порушення принципу обов`язковості виконання судового рішення суперечить вимогам правової визначеності. А також зважає на висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України", де суд зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
       Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом застосовано правильно. 
       З огляду на вищенаведене апеляційна скарга відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

       Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції,-
                                       ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

       Ухвалу Лановецького районного суду Тернопільської області від 13 листопада 2019 року - залишити без змін.

       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

       Дата складання повного тексту постанови -31 серпня 2021 року.

       Головуючий:                                                         Сташків Б.І.

                                                                               Хома М.В.         

       Судді        :                                                         Парандюк Т.С.