Справа № 161/19145/20 	Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В. П. 	
Провадження № 22-ц/802/844/21  Категорія: 30    	  Доповідач: Данилюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
30 червня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Данилюк В. А.,
суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,
секретаря Савчук Т. Ф.,
з участю 
представника позивача Кумановського Л. М. ,
відповідача Пироги С. С. ,
третьої особи ОСОБА_3 ,
представника третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_6 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_7 , треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Дехтярук Ірина Володимирівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», Товариство з обмеженою відповідальністю «Профкапітал», ОСОБА_3 про визнання електронних торгів недійсними та скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_5 адвоката Кумановського Луки Миколайовича на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 2 квітня 2021 року,
В С Т А Н О В И В:
В листопаді 2020 року ОСОБА_5 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, на обґрунтування якої зазначила, що в період часу з 28.01.1982 року по 26.05.2020 року вона разом із ОСОБА_7 перебували в зареєстрованому шлюбі, за час якого ними за спільні кошти подружжя було придбано нерухоме майно, зокрема: садиба, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі садиба), земельна ділянка, площею 0,3921 га, що розташована в с. Гаразджа Піддубцівської сільської ради Луцького району Волинської області, з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель» (0,12 га) та «для ведення особистого селянського господарства» (0,2721 га) (далі земельна ділянка), на якій в подальшому ними розпочато будівництво житлового будинку площею 179,5 кв.м. 16.06.2009 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі № 2-2971/09 прийнято рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_7 на користь АКБ «Форум» в особі Луцької філії в сумі 272781,25 дол. США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 2076247,21 грн. Вказане судове рішення набрало законної сили та на його виконання видано виконавчий лист № 2-2971/09. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.07.2019 року у справі № 2-2971/09 було вирішено замінити вибулого стягувача ПАТ «Банк Форум» на його правонаступника ТзОВ «ФК «Веста». Крім того, рішенням Луцького міськрайонного суду від 07.10.2010 року у справі № 2-5407/201 з неї та її колишнього чоловіка ОСОБА_7 стягнуто на користь AT «Західінкомбанк» 540423,35 грн. заборгованості за кредитним договором. Дане рішення набрало законної сили та на його виконання видано виконавчий лист № 2-5407/2010. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 12.08.2019 року у справі № 2-5407/10 було вирішено замінити стягувача у виконавчому провадженні № 50176736 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-5407/10 з АТ «Західінкомбанк» на ТзОВ «ФК «Профкапітал». Постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. від 09.04.2020 року було відкрито виконавче провадження ВП № 61786414 про стягнення заборгованості за виконавчим листом № 2-2971/09 від 21.10.2009 року в користь ТзОВ «ФК «Інвестохіллс Веста». Постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. від 05.06.2020 року було відкрито виконавче провадження ВП № 62274363 про стягнення заборгованості за виконавчим листом № 2-5407/10 від 13.12.2010 в користь ТзОВ «ФК Профкапітал». Постановою від 05.06.2020 року вищевказані виконавчі провадження були об`єднані у зведене виконавче провадження № 62284310, в рамках якого приватним виконавцем Пирогою С.С. було передано на примусову реалізацію належне їй на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_7 нерухоме майно, а саме: земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 31895 кв.м., кадастровий № 0722880700:04:001:0798, з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування цеху по виготовлення столярних виробів і піноблоків», що розташована в АДРЕСА_2 та земельні поліпшення у вигляді незавершеної будівництвом нежитлової будівлі виробничого призначення (цеху по виготовлення столярних виробів і піноблоків) із допоміжними спорудами, загальною площею 4059,3.кв.м., які розміщені на земельній ділянці кадастровий № 0722880700:04:001:0798. Відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 503574 від 25.09.2020 року, виданого ДП «Сетам», переможцем торгів визнаний ОСОБА_6 .. Вищевказане майно було придбане ОСОБА_6 за ціною 1416620 грн. На підставі вищевказаного акту приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Дехтярук І.В. було видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів серії та номер: 1576, виданого 28.09.2020 року та зареєстроване право власності за набувачем вказаного майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вважає, що за результатами примусової реалізації вищевказаного нерухомого майна було порушено її право власності на частку у такому майні, оскільки майно було набуте за час перебування в шлюбі з ОСОБА_7 , а отже належало їм на праві спільної сумісної власності, згоди на відчуження даного майна вона не надавала, приватний виконавець Пирога С.С., всупереч вимогам ЗУ «Про виконавче провадження» не здійснив заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві спільної сумісної власності. 
Просить суд визнати недійсними електронні торги з реалізації земельної ділянки та акт про проведені публічні електронні торги від 28.09.2020 року, складений приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. у зведеному виконавчому провадженні № 62284310, скасувати свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів серії та номер 1576 від 28.09.2020 року, видане приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Дехтярук І.В., скасувати записи про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинені приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Дехтярук І.В., а також вирішити питання про розподіл понесених нею судових витрат.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 2 квітня 2021 року в задоволенні позову  ОСОБА_5 до Приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_6 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_7 , треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Дехтярук Ірина Володимирівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», Товариство з обмеженою відповідальністю «Профкапітал», ОСОБА_3 про визнання електронних торгів недійсними та скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача ОСОБА_5 адвокат Кумановський Л. М. подав апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, та постановити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_6  адвокат Гнатів Т. М., зазначає, що судом всебічно і вірно встановлено, що кредитні кошти були отримані ОСОБА_7  зі згоди своєї дружини  ОСОБА_5  та використовувались в інтересах сім`ї, а тому суд дійшов правильного висновку про те, що приватним виконавцем законно було звернено стягнення на майно в рахунок погашення кредитного боргу. Крім того, позивачу було достовірно відомо про арешт належного її чоловіку ОСОБА_7 майна з метою його примусової реалізації на публічних торгах для відшкодування збитків кредиторам, однак остання не скористалася своїм правом і не зверталася до суду із позовом про визнання права власності на арештоване майно і про зняття з нього арешту, а тому на даний час відсутні підстави для оскарження і скасування результатів торгів. У свою чергу, у позовній заяві позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність будь-яких процесуальних порушень під час проведення спірних електронних торгів. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.
У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець Пирога С. С. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ДП «Сетам» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, третьої особи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинській області від 16.06.2009 року в цивільній справі № 2-2971/09 з ОСОБА_7 на користь АКБ «Форум» було стягнуто 272781,25 дол. США заборгованості за кредитним договором № 0435/08/22-CLZv.
Крім того, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинській області від 07.10.2010 року в цивільній справі № 2-5407/2010 з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Західінкомбанк» було стягнуто 540423,35 грн.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 15.07.2019 року у справі № 2-2971/09 вибулого стягувача ПАТ «Банк Форум» було замінено на його правонаступника - ТзОВ «ФК «Інвестохіллс Веста».
Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 12.08.2019 року у справі № 2-5407/2010 вибулого стягувача ПАТ «Західінкомбанк» було замінено на його правонаступника - ТзОВ «ФК «Профкапітал».
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. від 09.04.2020 року було відкрито виконавче провадження ВП № 61786414 на примусове виконання судового рішення від 16.06.2009 року в цивільній справі № 2-2971/09, стягувачем за яким є ТзОВ «ФК «Інвестохіллс Веста».
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. від 05.06.2020 року було відкрито виконавче провадження ВП № 62274363 на примусове виконання судового рішення від 07.10.2010 року в цивільній справі № 2-5407/2010, стягувачем за яким є ТзОВ «ФК «Профкапітал».
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. від 05.06.2020 року виконавчі провадження № 61786414 і № 62274363 були об`єднані у зведене виконавче провадження № 62284310.
Судом також встановлено, що в рамках зведеного виконавчого провадження № 62284310 приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. було передано на примусову реалізацію належне ОСОБА_7 на праві наступне нерухоме майно, а саме:
1) земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 31895 кв.м., кадастровий № 0722880700:04:001:0798, з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування цеху по виготовлення столярних виробів і піноблоків», що розташована в АДРЕСА_2 ;
2) земельні поліпшення у вигляді незавершеної будівництвом нежитлової будівлі виробничого призначення (цеху по виготовлення столярних виробів і піноблоків) із допоміжними спорудами, загальною площею 4059,3 кв.м., які розміщені на земельній ділянці кадастровий № 0722880700:04:001:0798.
Як убачається із протоколу проведення електронних торгів № 503574 від 25.09.2020 року виданого ДП «Сетам», переможцем торгів визнано ОСОБА_6 (учасник 3). Вищевказане майно було придбане ОСОБА_6 за ціною 1416620 грн.
28.09.2020 року було видано акт про проведені публічні електронні торги.
На підставі вищевказаного акту та ст. 79 ЗУ «Про нотаріат» приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Дехтярук І.В. було видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів серії та номер: 1576, виданого 28.09.2020 року та зареєстроване право власності за набувачем вказаного майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_5 зазначила, що за результатами примусової реалізації нерухомого майна було порушено її право власності на частку у такому майні, оскільки майно було набуте за час її перебування в шлюбі з ОСОБА_7 , а отже належало їм на праві спільної сумісної власності, згоди на відчуження даного майна вона не надавала, приватний виконавець Пирога С.С. всупереч вимогам ЗУ «Про виконавче провадження» не здійснив заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві спільної сумісної власності.
Статтею 129-1 Конституції України зазначено, що Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Згідно ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Порядок звернення стягнення на майно боржника визначений розділом VII ЗУ «Про виконавче провадження».
Частиною 5 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» в імперативній формі встановлено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.
Згідно ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.
Частиною 4 вищезазначеної норми визначено, що після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку.
Таким чином, з аналізу змісту вищезазначеної норми випливає обов`язок і виконавця одержати документальне підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна (встановлення титульного власника). При цьому виконавець не виступає суб`єктом, за чиєю ініціативою встановлюється правовий режим такої власності.
Разом з тим, ч. 2 ст. 73 СК України визначено, що стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.
Судом першої інстанції встановлено, що 27.05.2008 року між АКБ «Форум» (правонаступником якого є ТзОВ «ФК «Інвестохіллс Веста») було укладено кредитний договір № 0435/08/22-CLZv, відповідно до якого ОСОБА_7 одержав кредит у сумі 250000 дол. США.
Вказаний договір був укладений зі згоди його дружини ОСОБА_5 , наданої останньою в тексті договору у формі письмової заяви.
Крім того, згода ОСОБА_5 на одержання вказаного кредиту була викладена у заяві від 27.05.2008 року за реєстровим № 3774, справжність підпису на якій було засвідчено приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк H.A. Зі змісту вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_5 надала згоду своєму чоловіку ОСОБА_7 на отримання кредиту в АКБ «Форум» по Кредитному договору № 0435/08/22-CLZv від 27.05.2008 року в розмірі 250000 дол. США строком до 25.05.2018 року та засвідчила, що дії ОСОБА_7 при отриманні кредитних коштів відповідають інтересам сім`ї та щодо повернення кредитних коштів вони будуть нести солідарну відповідальність.
Отже, майно, на яке було звернено стягнення в процесі примусового виконання судових рішень в рамках зведеного виконавчого провадження № 62284310, було придбано ОСОБА_7 в інтересах сім`ї та використовувалося на її потреби.
Оскільки кредитні кошти були одержані ОСОБА_7 зі згоди своєї дружини ОСОБА_5 , використовувалися в інтересах сім`ї, тому приватним виконавцем цілком законно було звернено стягнення на вищезазначене майно в рахунок погашення боргу за кредитами.
Аналогічна правова позиції міститься у постанові Верховного суду № 753/8526/17 від 05.08.2020 року.
У свою чергу, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 року у справі № 678/301/12 прийшла до правового висновку, що підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмових повідомлень державному виконавцю, стягувану та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо; правил, які регулюють сам порядок проведення торгів; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд обґрунтовано виходив із того, що під час розгляду справи стороною позивача не надано жодних доказів, які б підтверджували порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, а також не вказується на їх наявність.
При цьому, ОСОБА_5 не зверталася ні з позовом про визнання права власності на арештоване майно і про зняття з нього арешту, ні з скаргою на дії виконавця. За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_5 про визнання електронних торгів недійсними є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Вимога ОСОБА_5 про скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є похідною від первісної вимоги про визнання електронних торгів недійсними, а тому в її задоволенні також відмовлено.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам Закону.
Верховний суд у постанові від 10.05.201 8 у справі № 925/529/ 17 зазначає наступне: «При цьому, доводи касаційної скарги щодо неправомірності дій державного виконавця при здійсненні своїх повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження», не стосуються правил проведення електронних торгів та є такими, що мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.»
У постанові Верховного суду від 1 0.05.20 1 8 у справі № 755/21826/ 15-ц зазначено наступ не: «разом із тим слід зазначити, що оскільки виходячи зі зміcтy частини першої статті 2І5 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами електронних торгів, то підставами для визнання електронних торгів недійсними с порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим порядком.
Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення електронних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 8, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.
Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними».
Отже, можливі порушення виконавцем не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними і мають самостійний спосіб оскарження.
Відповідно до частини четвертої статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і проти правних посягань.
Згідно із статтею 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов`язковими до виконання.
Так, рішенням Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп дано офіційне тлумачення статті 55 Конституції України, зокрема Конституційним судом встановлено, що «частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до cуду, якщо його права чи свободи порушені або порушується, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод».
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК У країни кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як зазначено у ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У постанові від 08.09.2020 р. у справі 910/8130/ І9 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зробив такий висновок: «За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його пopyшення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини 2 статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.. Майже аналогічний за змістом перелік способів захисту передбачений у частині другій статті 20 Господарського кодексу України.
Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежало від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в задоволенні.
Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будьяким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 92511265116 (провадження № І 2- І 58гс 18).
Доводи апеляційної скарги щодо мораторію на стягнення на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення в іноземній валюті, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Відповідно до п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредиті в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадяни на України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/май нового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового май на (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрі в для квартири та 250 кв. метрі в для житлового будинку.
Як убачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкті в нерухомого майна щодо суб`єкта №213725965 від 24.06.2020 р., доданої виконавцем до заявки на реалізацію арештованого майна (копія - у матеріалах справи), у боржника ( ОСОБА_7 ) знаходиться у власності інше нерухоме житлове майно (будинок за адресою: АДРЕСА_3 ).
Отже, на спірне майно не поширюється дія мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення в іноземній валюті. 
Крім того, згідно із ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Так, позивачка не заявляла у суді першої інстанції таку підставу позову, як дія мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення в іноземній валюті, а тому зазначена підстава не може розглядатися в суді апеляційної інстанції. 
Таким чином, вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. 
Докази та обставини, на які посилається представник позивача в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.
У зв`язку з наведеним апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а рішення суду слід залишити без змін. 

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_5 адвоката Кумановського Луки Миколайовича залишити без задоволення. 
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 2 квітня 2021 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 5 липня 2021 року.

Головуючий 

Судді :