ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року	Львів	Справа № 161/6058/21 пров. № А/857/11220/21	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Носа С. П., 
суддів –                                                            Іщук Л. П.,  Шевчук С. М.;
за участю секретаря судового засідання   – Чопко Ю. Т.;
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області  від 11 травня  2021  року у справі № 161/6058/21 (головуючий суддя Кирилюк В. Ф., м. Луцьк) за позовом    ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Черева Романа Олександровича, Управління патрульної поліції у Волинській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови, -

                                                        ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2021 року Луцьким міськрайонним  судом Волинської області  зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Черева Романа Олександровича, Управління патрульної поліції у Волинській області про визнання протиправними дій поліцейського взводу № 1 роти № 4  батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Черева Романа Олександровича неправомірними щодо винесення постанови  № 673418 від 23 березня 2021 року; скасування постанови    № 673418 від 23 березня 2021 року.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області  від 11 травня  2021  року  позовну заяву ОСОБА_1  до Головного управління Національної поліції у Волинській області, поліцейського взводу №1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Черева Романа Олександровича, Управління патрульної поліції у Волинській області, про визнання дій неправомірними та скасування постанови  залишено  без задоволення, а постанову Управління патрульної поліції у Волинській області про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №673418 від 23 березня 2021 року   залишено  без змін.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем – ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги  вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Також вказано, що правопорушення позивачем не вчинялось, а працівник патрульної поліції перевищив свої посадові обов`язки та виніс неправомірну постанову за двома статтями, ну суму, більшу, ніж це передбачено законом.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Встановлено, що 23 березня 2021 року поліцейським взводу №1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Черевом Романом Олександровичем була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №673418, в якій зафіксовано, що ОСОБА_1 23 березня 2021 року о 22 год. 36 хв. у м. Луцьку по вул. Президента Грушевського, 56, керуючи автомобілем Peugeot 308, НОМЕР_1 , без увімкненого ближнього світла фар в темну пору доби, чим порушив п.19.1 «а» ПДР, а також автомобілем який не є зареєстрованим у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.9 «в» ПДР. У зв`язку з цим, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення, на підставі ст.36 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн.
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції   погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.
Із наданого відповідачем відеозапису події, що також не заперечується сторонами, вбачається, що  позивач дійсно у зазначений в постанові день та час здійснював рух по пр. Президента Грушевського у м. Луцьку, у темну пору дуби, без увімкненого ближнього світла фар.
При цьому судом першої інстанції вірно  відхилено доводи позивача, що його автомобіль обладнаний автоматизованим увімкненням фар у темну пору доби, про що наявний відповідний індикатор, оскільки він, як водій, спостерігаючи рівень освітлення його автомобілем проїзної частини, мав змогу усвідомлювати, що ближнє світло фар фактично не працює, що є порушенням п.19.1 «а» ПДР.
Крім того, п.2.3 «а» ПДР зобов`язує водія перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.
А п.31.4.3 «в» ПДР визначено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у якого не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.
Тобто, керуючись п.2.3 «а» ПДР, позивач, перед виїздом на автомобілі у темну пору доби, повинен був перевірити його технічний стан, зокрема роботу ламп ближнього світла. Оскільки цього ним зроблено не було, а він продовжував рухатися на автомобілі, в якому фактично не працювало ближнє світло фар, він був обґрунтований притягнутий до адміністративної відповідальності в цій частині.
Що стосується доводів позивача про необґрунтованість його притягнення до відповідальності за порушення п.2.9 «в» у зв`язку з керуванням транспортним засобом, який у встановленому порядку не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, суд зауважує, що транспортний засіб під керуванням позивача перебував на транзитних номерах, про що йому не могло не  бути відомо, а отже, він не зареєстрований у встановленому порядку в органах МВС.
Пунктом 30.1 ПДР визначено, що власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.
Встановлено, що автомобіль Peugeot 308, НОМЕР_1 , ввезений на територію України 23 грудня 2020 року, тобто, станом на 23 березня 2021 року спливли строки на його реєстрацію, передбачені п.30.1 ПДР.
Доводи позивача про те, що він придбав автомобіль лише 20 березня 2021 року у юридичної особи, не звільняють його від обов`язку зареєструвати цей автомобіль, а також не скасовує заборону керувати ним, до реєстрації у встановленому порядку.
Згідно з частиною другою статті 6 КАС та статтею 17 Закону України “Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини” передбачено застосування судами Конвенції та практики Європейського Суду з прав людини як джерела права.
Суд апеляційної інстанції застосовує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладену  у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України», де вказано, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З огляду на все  вищевказане, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції ці обставини було враховано та мотивовано  прийнято рішення про відмову в  задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову  в  задоволенні позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Керуючись статтями 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  – залишити без задоволення, а рішення   Луцького міськрайонного суду Волинської області  від 11 травня  2021  року у справі № 161/6058/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною  та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	С. М. Шевчук 	
Повне судове рішення складено 26 липня 2021 року.