ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2021                                                                                            Справа №  904/5120/20
м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65 зал №511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),
суддів: Кузнецова І.Л., Кощеєв І.М.
секретар судового засідання Загреба В.С.
за участю представників:
від позивача: Угринович Н.К., довіреність №б/н від 05.10.2020, адвокат
від відповідача: Трофименко Ю.В., ордер серії АЕ1055263 від 09.07.2021, адвокат
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал-Строй" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2021 у справі №904/5120/20 (суддя Ярошенко В.І.; рішення ухвалене о 13:03 год. у місті Дніпро, повне рішення складено 17.03.2021)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажспецконструкція", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал-Строй", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область
про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

Товариство з обмеженою відповідальністю "Монтажспецконструкція" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал-Строй" про стягнення 536380,00 грн. заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що за усною попередньою домовленістю з відповідачем щодо укладення договору підряду №01/10 від 01.10.2017 на виконання робіт з виготовлення металоконструкцій на об`єкті будівництва "Терміналу по перевантаженню зернових вантажів на причалі № 25, розташованих на території Візирьської селищної ради та Новобилярської селищної ради (за межами населеного пункту)", ТОВ "Монтажспецконструкція" було перераховано на розрахунковий рахунок ТОВ "Капітал-Строй" оплату (аванс) на виконання робіт за договором в сумі 536380,00 грн. Проте, підписаний зі сторони відповідача примірник договору та/або відповіді про прийняття пропозиції позивачем не отримано, до виконання робіт з виготовлення металоконструкцій на означеному об`єкті відповідач не приступив.  23.01.2019 позивач звернувся до відповідача з претензією (вимогою №17) про сплату боргу в розмірі 536380,00 грн., проте такі вимоги не виконані, відповіді або заперечень на претензію не надходило. Враховуючи, що станом на дату подання позову фактично пропозиція позивача укласти договір не прийнята відповідачем та відповідачем не виконані роботи, позивач вважає, що сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 536380,00 грн., а у відповідача виник обов`язок з повернення цих коштів позивачу в силу положень статті 1212 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2021 у справі №904/5120/20 позовні вимоги задоволено повністю.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал-Строй" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажспецконструкція" грошові кошти в розмірі 536380 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 8045,70 грн.
Рішення мотивоване тим, що судом встановлено, що матеріалами справи не підтверджується факт укладення сторонами даної справи договору підряду №01/10 від 01.10.2017 у передбаченому законом порядку або вчинення відповідачем будь-яких дій на виконання цього договору. Між тим у розпорядженні відповідача понад три роки з моменту перерахування перебувають належні позивачу грошові кошти. У межах строку дії  договору відповідач не звертався до позивача з вимогою про надання проектної документації і фронту робіт, про перегляд терміну виконання робіт внаслідок порушення позивачем строків надання проектної документації та фронту робіт. Дії позивача, зокрема з направлення відповідачу вимог про повернення грошових коштів у сумі 536380,00 грн. свідчать про відсутність у позивача волі на виконання відповідачем робіт з виготовлення металоконструкцій на об`єкті будівництво "Терміналу по перевантаженню зернових вантажів на причалі №25 розташований на території Візирської селищної ради та Новобилярської селищної ради (за межами населеного пункту)". Такі обставини свідчать про те, що договір підряду №01/10 від 01.10.2017 є таким, що не відбувся. Посилання відповідача на те, що ним сформовано податкове зобов`язання  за операцією надходження коштів від позивача та зареєстрована відповідач податкова накладна, що є доказом на підтвердження наявності господарських відносин між сторонами у справі, не взяті судом до уваги, оскільки податкова накладна з податку на додану вартість є безпосереднім доказом відображення платником відповідного податку у податковому обліку операцій із постачання товарів/послуг та надходження на його рахунок сум коштів, які є попередньою оплатою (авансом), а також похідним доказом у підтвердження фактів здійснення вказаних господарських операцій, втім така податкова накладна не є належним доказом у підтвердження факту укладення договору та наявності договірних відносин. Тому грошові кошти, перераховані позивачем авансом із посиланням на договір підряду №01/10 від 01.10.2017 у межах встановленого законодавством строку для надання відповідачем відповіді на пропозицію укласти цей договір, не можуть вважатися такими, що перебувають у відповідача на достатній правовій підставі, оскільки правовідносини між сторонами за вказаним договором не відбулись, а неповернення відповідачем на вимогу позивача грошових коштів, які утримуються ним без достатньої правової підстави протягом більше трьох років, є неправомірним, таким, що позбавляє позивача як власника належних йому грошових коштів вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, тобто суперечить презумпції непорушності права власності. Оскільки наявність правової підстави для збереження відповідачем грошових коштів у розмірі 536380,00 грн., сплачених йому в якості авансу за договором підряду №01/10 від 01.10.2017, що не відбувся, відпала, вимоги позивача визнані судом обґрунтованими та правомірними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги 

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач (ТОВ "Капітал-Строй") звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2021 у справі №904/5120/20 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги 

Відповідач вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято при неповному дослідженні усіх обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права.
За твердженням скаржника підписаний ним проект договору був наданий позивачу 13.10.2017 нарочно, оскільки саме такий порядок передачі документів був передбачений сторонами. При цьому, відповідач звертає увагу на те, що позивачем не наведено достовірних і безперечних підстав, за яких він дійшов висновку, що договір є укладеним та перерахував саме 17.10.2017 аванс, як то передбачено п. 5.2. договору.
Відповідач вказує, що перерахування позивачем грошових коштів з призначенням платежу: "виготовлення металоконструкцій зг дог №01/10 від 01.10.2017, рах №17/10 від 17.10.2017 у т.ч. ПДВ 20% - 89396,67 грн." у платіжному дорученні №1571 від 17.10.2017 свідчить про отримання позивачем підписаного відповідачем договору підряду разом з копіями документів, зазначених у п.8.2 договору. 
Посилаючись на положення п. 2.1. договору відповідач вказує, що початок робіт та виконання обсягів замовлення у визначені умовами договору строки, пов`язуються не з моментом прибуття на територію позивача та отримання матеріалів, а з моменту надання замовником проектної документації та перерахування авансу.
Скаржник зазначає, що укладення між сторонами договору підряду та відповідно наявність між сторонами господарських відносин доводиться первинними документами бухгалтерського обліку та фінансової звітності відповідача, зокрема податкової накладної, на підставі якої відповідачем сформовано податкове зобов`язання за операцією надходження авансу за договором підряду, зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних, фінансовою звітністю підприємства.
З моменту списання коштів з банківського рахунка позивача або отримання ним товарів, послуг від контрагентів, що підтверджується податковими накладними, у нього виникло право на віднесення сум податку по операціях з цими контрагентами до складу свого податкового кредиту.
За поясненнями відповідача ним після реєстрації в установленому законом порядку податкової накладної сформованої на підставі даних про перерахування авансу за договором, надано відповідну інформацію іншій стороні правочину для формування податкового кредиту у зв`язку з виникненням між сторонами господарських відносин за договором, який був підписаний сторонами. Позивач сформував податковий кредит у відповідній декларації №9244483541 від 20.11.2017 за показниками викладеними в додатку №5 за №9244883545 включивши наступні дані: ідентифікаційний податковий номер ТОВ "Капітал-Строй", розмір зобов`язань за договором підряду без ПДВ 446983,33 грн., розмір ПДВ 89396,67 грн., що відповідає розміру коштів перерахованим позивачем відповідачу і підтверджує виникнення господарських відносин між сторонами.
Окрім інших доводів, відповідач вказує, що всупереч ч. 4 ст. 236 ГПК України судом при розгляді справи не застосовано висновків Верховного Суду.

Узагальнені доводи та заперечення на апеляційну скаргу

Позивач (ТОВ Монтажспецконструкція") у відзиві на апеляційну скаргу підтримує свою позицію викладену в суді першої інстанції та погоджується з висновками місцевого господарського суду.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду визначено для розгляду справи №904/5120/20 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Подобєд І.М., судді: Кощеєв І.М., Широбокова Л.П.
У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Кощеєва І.М. для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за розпорядженням керівника апарату суду №864/21 від 19.04.2021 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Подобєд І.М., судді: Широбокова Л.П., Чус О.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.04.2021 визначеною колегією суддів відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал-Строй" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2021 у справі №904/5120/20; розгляд справи призначено в судовому засіданні на 31.05.2021 о 12:00 год.
За розпорядженням керівника апарату суду від 31.05.2021, у зв`язку усуненням обставин, що зумовили заміну судді - члена колегії, а саме вихід з відпустки судді Кощеєва І.М., проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого для розгляду справи №904/5120/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Кощеєв І.М., Широбокова Л.П., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31.05.2021.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.05.2021 колегією суддів у зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал-Строй" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2021 у справі №904/5120/20 до свого провадження.
У судовому засіданні 31.05.2021 оголошувалась перерва до 12.07.2021 о 11:30 год.
За розпорядженням керівника апарату суду від 12.07.2021, враховуючи звільнення рішенням ВРП №1406/0/15-21 від 17.06.2021 Широбокової Л.П. з посади судді Центрального апеляційного господарського суду, у зв`язку з поданням заяви про відставку, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду справи №904/5120/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Кощеєв І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.07.2021 визначеним складом суддів прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал-Строй" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2021 у справі №904/5120/20 до свого провадження.
В судовому засіданні 12.07.2021 представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, а представник позивача заперечував на задоволенні апеляційної скарги з підстав, зазначених у відзиві.
За результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції в судовому засіданні 12.07.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.
Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції і судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини

За твердженням позивача, 01.10.2017 ним - Товариством з обмеженою відповідальністю "Монтажспецконструкція" надано для підписання Товариству з обмеженою відповідальністю "Капітал-Строй" проект договору підряду № 01/10, за умовами якого ТОВ "Капітал-Строй" (Підрядник) зобов`язується з матеріалів Замовника на території Замовника виконати роботи з виготовлення металоконструкцій на об`єкті будівництво "Терміналу по перевантаженню зернових вантажів на причалі №25 розташований на території Візирської селищної ради та Новобилярської селищної ради (за межами населеного пункту)" (в подальшому - роботи), а замовник (ТОВ "Монтажспецконструкція" - прийняти та оплатити виконані роботи).
Склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання Підряднику, згідно креслень конструкцій металевих складають: виготовлення металоконструкцій; орієнтовна загальна вага металоконструкцій - 65, 200 тон (пункт 1.2 проекту договору).
За пунктом 3.1 проекту договору загальна вартість робіт за даним договором складає - 795200 грн., в тому числі ПДВ 20% - 132533, 33 грн.
Пунктом 5.2 проекту договору передбачено, що до початку робіт - Замовник перераховує Підрядникові передплату 65% від загальної суми договору - 516800 грн. 35% протягом 5 банківських днів від дати підписання акту виконаних робіт.
Відповідно до пунктів 8.1., 8.2. проекту договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2017, а в частині зобов`язань за договором, які залишились невиконаними на зазначену дату - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, в тому числі гарантійних 
Підрядник зобов`язаний при укладенні договору надати Замовнику наступні документи (копії завіряються підписом керівника та печаткою підприємства):
- завірену копію свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності (для підприємств, зареєстрованих до 19.06.2011р.);
- виписка з ЄДРПОУ;
- витяг з ЄДРПОУ;
- завірену копію свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ;
- завірену копію довідки про взяття на облік платника податків за формою 4-ОПП;
- завірену копію довідки про включення в ЄДРПОУ;
- завірену копію останньої зареєстрованої редакції Статуту за змінами (якщо такі є);
- копію наказу про призначення керівника підрядника;
- копію ліцензії серії АЕ №260329 від 26.03.13р.;
- копію дозволу на початок (продовження) виконання робіт підвищеної небезпеки.
Як вказував позивач, він як замовник, будучи впевненим у досягненні усної попередньої домовленості щодо укладання договору підряду № 01/10 від 01.10.2017, на виконання умов цього договору перерахував 17.10.2017 платіжним дорученням №1571 на розрахунковий рахунок підрядника грошові кошти в сумі 536380 грн. з призначенням платежу "Виготовлення металоконструкцій зг дог №01/10 від 1.10.2017 р, рах №17/10 від 17.10.2017 у т.ч. ПДВ 20% - 89396,67 грн.".
Разом з цим позивач стверджує, що в порядку частини третьої статті 181 Господарського кодексу України підрядник ні підписаного примірника договору, ні відповіді про прийняття пропозиції замовнику не надав, до виконання робіт з виготовлення металоконструкцій на об`єкті будівництва не приступив.
В порядку частини другої статті 530 Цивільного кодексу України замовником на адресу підрядника була направлена претензія №17 від 23.01.2019 з вимогою у зв`язку з неповерненням підписаного ТОВ "Капітал-Строй" проекту договору підряду №01/10 від 01.10.2017 та невиконанням робіт за договором, повернути перераховану суму попередньої оплати (авансу) в розмірі 536380 грн. в строк не пізніше 7 календарних днів від дати отримання претензії (вимоги).
Направлення претензії підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №5000801279013 і описом вкладення у цінний лист від 29.01.2019.
28.07.2020 замовником на адресу підрядника за №147 від 20.07.2020 вдруге була направлена претензія про повернення суми попередньої оплати (авансу), перерахованої за проектом договору.
Підтвердженням направлення претензії є копія накладної Укрпошта Експрес №5008601527129 з описом вкладення у цінний лист.
У зв`язку з неповерненням підрядником суми попередньої оплати, на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України замовник звернувся з відповідним позовом до господарського суду.

Задовольняючи позовні  вимоги позивача суд першої інстанції виходив із того, що матеріалами справи не підтверджується факт укладення сторонами даної справи договору підряду №01/10 від 01.10.2017 у передбаченому законом порядку або вчинення відповідачем будь-яких дій на виконання цього договору, у межах строку дії  договору відповідач не звертався до позивача з вимогою про надання проектної документації і фронту робіт, про перегляд терміну виконання робіт внаслідок порушення позивачем строків надання проектної документації та фронту робіт. Тому грошові кошти, перераховані позивачем авансом із посиланням на договір підряду №01/10 від 01.10.2017 у межах встановленого законодавством строку для надання відповідачем відповіді на пропозицію укласти цей договір, не можуть вважатися такими, що перебувають у відповідача на достатній правовій підставі, оскільки правовідносини між сторонами за вказаним договором не відбулись, а неповернення відповідачем на вимогу позивача грошових коштів, які утримуються ним без достатньої правової підстави протягом більше трьох років, є неправомірним, таким, що позбавляє позивача як власника належних йому грошових коштів вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, тобто суперечить презумпції непорушності права власності. 
Оскільки наявність правової підстави для збереження відповідачем грошових коштів у розмірі 536380,00 грн., сплачених йому в якості авансу за договором підряду №01/10 від 01.10.2017, що не відбувся, відпала, вимоги позивача визнані судом першої інстанції обґрунтованими та правомірними.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Предметом дослідження у вказаній справі є питання чи має місце факт укладення сторонами договору підряду та чи є підстави для повернення суми передоплати відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України.
На суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, встановлених під час розгляду справи та визначити правові норми, що підлягають застосуванню для вирішення спору.
За визначенням у частинах першій, четвертій статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Стаття 208 Цивільного кодексу України зобов`язує вчиняти правочини між юридичними особами у письмовій формі.
За загальними положеннями статті 207 Цивільного кодексу України і статті 181 Господарського кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частини перша, друга).
За змістом статті 638 Цивільного кодексу України як і статті 180 Господарського кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з частиною першою статті 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.
Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору (частини перша - третя статті 181 Господарського кодексу України).
Частиною другою статті 644 Цивільного кодексу України  встановлено, що якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.
Посилаючись на положення статей 640 і 644 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції виходив з того, що системний аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави для висновку, що договір, пропозицію про укладення якого зроблено у письмовій формі (зокрема шляхом надання проекту договору у двох примірниках) без зазначення в ній строку для відповіді, буде вважатись укладеним у разі, коли особа, яка одержала цю пропозицію, у встановлений законодавством строк надасть на неї відповідь, а саме - оформить договір і поверне один примірник договору другій стороні або надішле відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.
Проте, судом першої інстанції не враховано, що позивач стверджує про передачу проекту договору відповідачу нарочно та при цьому не надає докази такої передачі, як то відмітку відповідача про отримання документів та дату отримання, яка могла б бути на супровідному листі до проекту (другий примірник якого залишається у позивач) або ще на одному примірникові договору, який би залишився у позивача. Доказів того, що проект договору був переданий відповідачу із супровідним листом матеріали справи не містять, отже відповідач з огляду на частину третю статті 181 Господарського кодексу України не зобов`язаний був надсилати письмову відповідь у двадцятиденний строк після одержання договору та виразив свою згоду про укладення договору так само як і позивач шляхом нарочного передання підписаних примірників договору. До того ж якби відповідач не збирався укладати договір логічно б було заперечувати отримання від позивача примірників договору, а не навпаки.
Відповідно до частини восьмої статті 181 Господарського кодексу України якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.
Колегія суддів критично ставиться до тверджень позивача, що сума передоплати була ним перерахована, будучи впевненим в досягненні усної домовленості по укладенню договору.
Як вбачається з пояснень позивача примірники проекту договору були передані відповідачу на підписання 01.10.2017, тобто усна домовленість була досягнута сторонами раніше цієї дати, а отже якщо приймати доводи позивача, то перерахування грошових коштів повинно було б здійснено до 01.10.2017. Втім позивачем сума передоплати 536380,00 грн. була перерахована платіжним дорученням №1571 лише 17.10.2017, вказавши у призначенні платежу "Виготовлення металоконструкцій зг дог № 01/10 від 1.10.2017…", що може свідчити про здійснення дій позивачем саме протягом 20-ти денного терміну з моменту надання відповідачу проекту договору - 01.10.2017.
Сам факт перерахування суми передоплати позивачем за договором свідчить про погодження ним факту укладення договору. Позивач не вимушений був в платіжному документі вказувати договір, який за його твердженням не був укладений. 
Крім того, за умовами пункту 5.3. наданого ж позивачем проекту договору, Замовник має право, без застосування до нього санкцій з боку Підрядника тимчасово не здійснювати розрахунки за договором, у випадку ненадання чи надання Підрядником з порушенням законодавства документів, в тому числі податкових накладних за раніше сплачені кошти.
До того ж, наявність між сторонами господарських відносин з укладення договору підтверджується і діями відповідача, який провів облік господарської операції з отримання коштів як попередня оплата (аванс) за послуги виготовлення металоконструкцій на об`єкті будівництва "Терміналу по перевантаженню зернових вантажів на причалі №25 розташований на території Візирської селищної ради та Новобилярської селищної ради (за межами населеного пункту)" і оформив суму передоплати в податковій накладній. Саме вказані послуги є предметом спірного договору підряду №01/10 від 01.10.2017.Податкова накладна №12 від 17.10.2017 зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної від 14.11.2017 №9239788645 (а.с.177,178 т.1).
Верховним Судому складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 29.09.2020 у справі №918/335/17 зазначено: "У відповідності до норм Податкового кодексу України податок на додану вартість виникає одночасно із здійсненням господарської операції, і з метою його обліку відповідний суб`єкт господарювання зобов`язаний видати податкову накладну, котра реєструється в органах ДФС, оскільки у одного з контрагентів даної операції виникає податкових кредит, а у іншого податкове зобов`язання.
Відповідно до п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Пунктом 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період. У разі порушення продавцем товарів/послуг граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.
Відтак, в силу статті 201 Податкового кодексу України доказом проведення господарської операції є складання у встановленому порядку податкової накладної".
За висновком Верховного Суду у складі колегії суддів касаційного адміністративного суду в постанові від 14.02.2020 у справі №640/18643/18 "доказом укладення договору підряду може бути податкова накладна, виписана однією стороною в договорі (підрядником) на постачання послуг на користь другої сторони (замовника), з огляду на те, що така поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Згідно з абзацом першим пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (ПК) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (абзац другий цього пункту)".
З урахуванням наведеного вище, у даному спорі податкова накладна оцінюється колегією суддів у сукупності з іншими доказами у справі, на предмет чи виникали між сторонами спору певні господарські зобов`язання.
Стосовно зауважень попереднього суду про неприбуття відповідача на територію позивача для укладання акту приймання-передачі матеріалів відповідно до пункту 3.4. договору і звернення до позивача з вимогою надати затверджений проект документації, колегія суддів не може погодитись, виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.
Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (частина перша статті 846 Цивільного кодексу України).
Відповідно до пункту 2.1. договору термін виконання робіт за договором - виготовлення металоконструкцій 75 календарних днів з моменту підписання сторонами цього договору, надання Замовником затвердженої проектної документації в повному обсязі, перерахування Замовником авансу. В разі затримки з надання перерахованих складових-термін виконання робіт відповідно продовжується на час затримки.
Тобто, однією із складових для початку роботи відповідачем є надання позивачем затвердженої проектної документації, ненадання якої унеможливлює роботу відповідача.
За умовами пункту 3.4. договору передача матеріалів Замовника Підряднику здійснюється шляхом укладання акту приймання-передачі, підписаного повноважними представниками сторін.
Відповідно до частин першої, другої статті 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.
Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.
Частиною першою статті 851 Цивільного кодексу України передбачено, що підрядник має право не розпочинати роботу, а розпочату роботу зупинити, якщо замовник не надав матеріалу, устаткування або річ, що підлягає переробці, і цим створив неможливість виконання договору підрядником.
З наведених приписів чинного законодавства і умов договору не вбачається обов`язку підрядника звертатись з вимогою до замовника надати проектну документацію та самостійно з являтися на територію замовника для отримання матеріалів за актом приймання-передачі.
Саме замовник, який повинен передати проектну документацію і матеріали повинен був звернутися письмово (або іншим підтвердженим способом) до підрядника і запропонувати дату і час для зустрічі і здійснення вказаних дій, натомість матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача.
Знову ж таки щодо пункту 8.2., колегія звертається до пункту 5.3. договору, за змістом якого перерахуванню коштів передує надання відповідачем, передбачених договором документів.
Тому суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, який вказав на відсутність дій зі сторони відповідача які б засвідчували його бажання укласти договір, а саме: надання позивачу пакету документів, визначених умовами пункту 8.2 договору; прибуття на територію позивача (замовника) для укладання акту приймання-передачі матеріалів (пункт 3.4 договору); звернення до замовника з вимогою про надання затвердженої проектної документації тощо.
За змістом пункту 8.1. договору він продовжує діяти до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Згідно положень статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
В постанові від 11.09.2020 у справі №910/16505/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду наголосив, що стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Таким чином, оскільки докази відповідача в підтвердження наявності договірних відносин між сторонами переважають докази позивача в підтвердження їх відсутності, відповідач не заперечує факт отримання проекту договору підряду, підтверджує факт його схвалення та укладання і не відмовляється від його виконання, колегія суддів приходить до висновку про те, що у цьому спорі є доведеним факт укладення договору та тривання договірних відносин.
Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач, як на правову підставу позовних вимог, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (передоплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, яка перераховується відповідно до договору наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема за товар, який повинен бути поставлений, за роботи, які повинні бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його видала, тільки в разі невиконання зобов`язання, оплаченого авансом, незалежно від того, з чиєї провини це сталося.
За правовими висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 06.02.2020 у справі №910/13271/18 "Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином".
Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).
Оскільки колегія суддів визнала договір підряду №01/10 від 01.10.2017  укладеним, його зобов`язання не є припиненими з підстав наведених у главі 50 "Припинення зобов`язань" Цивільного кодексу України, набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.
Стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Позивачем не доведено відсутність договірних взаємовідносин між сторонами, позивач не звертався до відповідача з вимогою з`явитися до нього за отриманням затвердженої проектної документації і отримання матеріалів для виконання робіт, у зв`язку з чим за відсутності таких обставин вимога про повернення передплати є неправомірною відмовою від договору.
За встановлених вище обставин колегія суддів вважає, що оскільки відповідач набув грошові кошти за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, то суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про безпідставне отримання відповідачем оспорюваної суми і стягнення з нього відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України.
При цьому колегія суддів враховує, що зміст статті 837, частин другої, четвертої статті 849 Цивільного кодексу України дозволяють зробити висновок про те, що договір підряду є одним з цивільно-правових договорів, який має власне правове регулювання умов його укладення та визначає особливості захисту сторонами такого договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання. Зокрема, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу у або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим або замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. Тобто випадки та порядок дій сторін у разі відмови замовника від договору підряду врегульовані відповідними нормами діючого цивільного законодавства.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

За приписами частини першої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Частина друга статті 277 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. 
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про ухвалення  місцевим господарським судом рішення за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та з неправильним застосуванням норм  матеріального права, а висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
За викладеного вище колегія суддів доходить висновку, що оскільки в матеріалах справи знайшли підтвердження доводи апеляційної скарги відповідача, що позовні вимоги позивача у даній справі про стягнення з відповідача суми 536380,00 грн. з підставі, встановлених статтею 1212 Цивільного кодексу України, наразі є необґрунтованими, то оскаржуване судове рішення слід скасувати повністю та ухвалити нове рішення - про повну відмову в позові.
Розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції

Зважаючи на результати вирішення спорі між сторонами та задоволення апеляційної скарги, судові витрати у зв`язку з розглядом справи судом першої інстанції та у зв`язку з апеляційним оскарженням, згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.
Відтак з позивача слід стягнути на користь відповідача (апелянта) суму 12068,55 грн. на відшкодування витрат останнього зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги. 
Керуючись статтями 269, 270, 275, 277 ч.1 пп. 2-4, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал-Строй" задовольнити.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2021 у справі №904/5120/20 - скасувати повністю та ухвалити нове рішення:
"Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал-Строй" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажспецконструкція" грошових коштів в розмірі 536380 грн. 00 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажспецконструкція" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал-Строй" суму 12068 грн. 55 коп. судових витрат у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції".
Видачу наказу доручити Господарському суду Дніпропетровської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена 13.07.2021.

Головуючий суддя                                                                                          І.М. Подобєд

Суддя                                                                                                              І.Л. Кузнецова

Суддя                                                                                                              І.М. Кощеєв