Справа № 433/1531/20 
Провадження № 22-ц/810/289/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13  липня 2021 року   м.Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Лозко Ю.П. 
суддів: Кострицького В.В., Стахової Н.В.,
за участю секретаря судового засідання - Сінько А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»
на заочне рішення Троїцького районного суду Луганської області від 05 лютого 2021 року ухваленого судом у складі: судді Гавалешка П. С. в приміщенні того ж суду
у цивільній справі про стягнення заборгованості,
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»
відповідач - ОСОБА_1 

встановив:

У листопаді 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивований тим, що 22 вересня 2011 року ОСОБА_1 звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н, згідно якої отримала кредит у розмірі 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом в заяві. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, а також оплачувати комісії. Однак, відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 30.06.2020 року за зазначеним кредитним договором утворилася заборгованість в сумі 189818,88 грн., яка складається з: 1968,92 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 187007,45 грн. - заборгованість за відсотками; 842,51 грн. - нарахована пеня. Позивач просив стягнути з відповідачки не всю суму, а лише 133015,99 яка складається з: 1968,92 грн. - заборгованість за кредитом; 131047,07 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 22.09.2011 року по 12.09.2019 року.
Заочним рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 05 лютого 2021року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором б/н від 22.09.2011 року в сумі 1968,92 грн.
 В іншій частині заявлених вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відмовлено за необґрунтованістю. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Не погодившись з вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог і ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін.
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» зазначило, що до суду першої інстанції була надана копія анкети-заяви, в якій відповідачка особистим підписом засвідчила, що вона погодилась з тим, що вказана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, ознайомилась та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку, які були надані позичальнику для ознайомлення в письмовому вигляді. Крім того, відповідачку у той же день було ознайомлено з довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки, тобто   ОСОБА_1 при укладенні договору була належним чином повідомлена про умови кредитування, у тому числі щодо сплати відсотків, пені та штрафу. Активація картки   ОСОБА_1 та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.  
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У третьому абзаці пункту 15 названої постанови Пленуму зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Згідно ст. 263 ЦПК України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Предметом апеляційного перегляду справи є рішення суду в частині незадоволених вимог щодо стягнення з відповідачки відсотків за користування кредитом.
Задовольняючі частково позовні вимоги суд першої інстанції врахував висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 у справі № 342/180/17 та виходив з того, що відсутні підстави вважати, що під час укладення договору з  ОСОБА_1 , АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Також суд зазначив, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 22 вересня 2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).
Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, оскільки він не відповідає обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, виходячи з такого.
Із матеріалів справи вбачається та ніким не оспорюється, що 22 вересня 2011 року відповідачка підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
Частинами 1,2 статті 83 ЦПК передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» при зверненні до суду першої інстанції  на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві надано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днівпільгового періоду, довідку про видані кредитні картки, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я ОСОБА_1 , виписку про рух коштів.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
В статті 89 ЦПК зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.  Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів),який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Проте, судом першої інстанції не виконані вимоги статті 89 ЦПК України, не з`ясовані всі обставини справи, на які посилався позивач в позовній заяві, та не досліджені всі доказі, а саме довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днівпільгового періоду, довідка про видані кредитні картки, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я ОСОБА_1 , виписка про рух коштів, які додані до позовної заяви.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції дослідити заяву в якій містяться тарифи банку, довідку про видані кредитні картки, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я ОСОБА_1 , виписку про рух коштів.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
22 вересня 2011 року ОСОБА_1 підписала довідку в якій сторони погодили базову відсоткову ставку 2,5 % в місяць, виходячи з розрахунку 360 днів в році. 
Отже, відсоткова ставка на рік за укладеним сторонами договором складає 30% річних.
Таким чином, 22 вересня 2011 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», яке змінило найменування на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», та ОСОБА_1 у встановленій законом письмовій формі укладено договір б/н, відповідно до умов якого сторони погодили відсоткову ставку за користування кредитними коштами. Договір у встановленому законом порядку відповідачкою не оспорювався та не визнавався недійсним.
На підставі вищевказаної заяви відповідачці відкрито картковий рахунок та видавалися кредитні картки № НОМЕР_1 зі строком дії 06/15, № НОМЕР_2 зі строком дії 10/16, про що свідчить довідка акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (а.с.14).
Отже, строк дії останньої картки зазначено 10/16.
Вказане відповідачкою не спростовано.
З наданої банком виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідачка після отримання карток неодноразово здійснювала операції як щодо зняття готівки з карткового рахунку, здійснювала покупки, так й частково погашала заборгованість по кредиту.
За таких обставин є безпідставним посилання суду першої інстанції на те, що відсутні домовленості сторін по сплату процентів за користування кредитними коштами, оскільки у даній справі відповідачкою підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днівпільгового періоду в якій позивач та відповідачка погодили, зокрема, розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, порядок та строк повернення коштів.
В статті 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
В порушення вимог закону та умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим, згідно розрахунку позивача, станом на 30 червня 2020 року за відповідачкою утворилася заборгованість.
Згідно зі ст. ст.526,530,ч. 1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ( стаття 610 ЦПК України).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530,631 ЦК України).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Відповідно до статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Із наданого ПАТ КБ «Приватбанк» розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем заборгованість по відсоткам за користування кредитом розрахована за період з 22 вересня 2011 року по 30 червня 2020 року в сумі 187007,45 гривень.
Відповідно до довідок наданих позивачем (а.с.14) строк дії картки № НОМЕР_2 є 10/16 року.
Отже, зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, та після 31 жовтня 2016 року позивач не мав права нараховувати проценти за користування кредитними коштами.
Колегія суддів вважає, оскільки право позивача нараховувати проценти за користування кредитом припинилося, то вимога банку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по процентами за користування кредитом за період з 01 листопада 2016 року по 02 листопада 2020 рокуроку не підлягає задоволенню за необґрунтованістю.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Апеляційний суд вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині підлягає скасуванню відповідно до п.п.1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням в цій частині нового судового рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за відсотками за кредитним договором № б/н від 22 вересня 2011 року, яка виникла станом на 31 жовтня 2016 року в розмірі 1885,87 грн, а щодо стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 01 листопада 2016 року по 02 листопада 2020 року відмовити за необґрунтованістю.
Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374,  ст. 376, 384 ЦПК України,  апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Заочне рішення Троїцького районного суду Луганської області від 05 лютого 2021 року в оскаржуваній частині щодо позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (юридична адреса: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, 1 «д», код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за відсотками за кредитним договором № б/н від 22 вересня 2011 року, яка виникла станом на 31 жовтня 2016 року в розмірі 1885,87 грн, а щодо стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 01 листопада 2016 року по 02 листопада 2020 року відмовити за необґрунтованістю.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (юридична адреса: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, 1 «д», код ЄДРПОУ 14360570) судовий збір в сумі 45,37 грн.
В іншій оскаржуваній частині заочне рішення суду залишити без змін.
Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.
Дата складення повної постанови - 19 липня 2021 року.
Головуючий                                                                                      Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

Н.В. Стахова