Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 року                                                         м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., з участю секретаря судового засідання Міщук Л.А., адвоката Онойко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 серпня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , майстром на ВП «Рівненська         АЕС» до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,- 

в с т а н о в и в : 

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього  адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі  однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Не погодившись із постановою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. 
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази, що він відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Вважає, що працівниками поліції був порушений порядок проведення огляду на стан сп`яніння, передбачений діючим законодавством України, оскільки йому було надано направлення до медичного закладу, який не проводив такі огляди, що підтверджується відповіддю КНП Вараської міської ради «Вараська багатопрофільна лікарня». Вказує, що результати газоаналізатора Alcotest не можуть бути належним доказом у справі, адже працівник поліції не надав йому доказів того, що вказаний термін між калібруванням/градуюванням становить 12 місяців.
Просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити за відсутністю у події та складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши  _______________________________________________________________________________________________________________________  
Справа № 565/971/21                                                                                                          Суддя в суді І інстанції - Зейкан І.Ю.
Провадження № 33/4815/680/21                                                                                 Суддя в апеляційній інстанції  -  Шимків С.С. 

учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
       Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.          
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта  тощо,  є документами,  що офіційно  засвідчує подію адміністративного правопорушення  і відповідно до ст. 251  КУпАП  є одними  із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.
Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.
Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Судом встановлено, що 10 червня 2021 року о 22 год. 14 хв., в м. Вараш, вул. Комунальна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 6, реєстраційний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9(а) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6820», результати якого становлять по тесту №1231 від 10.06.2021 року - 2,23 проміле, тест №1232 від 10.06.2021 року - 2,11 проміле. З результатами огляду ОСОБА_1 не погодився.
З відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що на запитання поліцейського чи бажає ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, останній відмовився, від конкретної відповіді на дане питання уникав. 
Такі дії ОСОБА_1 розцінюються апеляційним судом, як ухилення останнього від проходження огляду на стан сп`яніння, що є порушенням п. 2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Об`єктивних причин відмови  ОСОБА_1  від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі судом не встановлено. 
Матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження ОСОБА_1 цих дій, як і не містять результатів такого оскарження. 
Вина ОСОБА_1  у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 439753 від 10.06.2021 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результатами такого огляду за допомогою газоаналізатора Alcotest №6820 (тест №1231, тест №1232), направленням водія на огляд до медичного закладу та відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції (на CD-диску).
Факт вчинення вказаного правопорушення, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою.
Підстав вважати їх недопустимими апеляційний суд не вбачає.
Покликання ОСОБА_1 на те, що результати газоаналізатора Alcotest не можуть бути належним доказом у справі, адже працівник поліції не надав йому доказів того, що вказаний термін між калібруванням/градуюванням становить 12 місяців, не заслуговують на увагу та спростовуються наступним.
Пунктом 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ від 09 листопада 2015 № 1452/735 визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Використання газоаналізаторів Drager Alcotest, які були завезені та реалізовані на території України та введені в експлуатацію користувачем з 10 лютого 2010 року до 10 лютого 2015 року, а саме протягом терміну дії свідоцтва про державну реєстрацію (процедура реєстрації стосується взаємовідносин організацій, які поставляють прилади на територію України та виробників. Закон не пов`язує термін дії сертифікату про реєстрацію із терміном використання приладу) та є можливим за умови додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджують правильність результатів вимірювання.
Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд на стан алкогольного сп`яніння  ОСОБА_1 проведено за допомогою пристрою Alcotest №6820. 
З роздруківки результатів огляду на стан сп`яніння, який проводився  за допомогою газоаналізатора Alcotest № 6820 вбачається, що датою калібрування приладу є 24.11.2020 року. 
Відповідно до сертифікату затвердження типу вимірювальної техніки, міжповірочний інтервал приладу «Drager Alcotest №6820» становить один рік, тобто до 24.11.2021 року (огляд проводився 10.06.2021 року), а відтак підстави для визнання результатів приладу недійсними - відсутні.
Також не спростовують вини апелянта доводи, що його було направлено до медичного закладу, який не проводить огляди на стан сп`яніння, оскільки такий огляд не проводився у зв`язку з його ухиленням від нього. Тому, зазначений поліцейським у відповідному направленні медичний заклад немає правового значення під час встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.
Інших обґрунтованих доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
ОСОБА_1 , не зважаючи на загально прийняті норми поведінки та співжиття у суспільстві, вчинив грубе порушення правил дорожнього руху. Він, як водій повинен був розуміти існуючі додаткові обмеження щодо вживання спиртних напоїв особами, які здійснюють керування транспортними засобами, однак знехтував та проігнорував такими обмеженнями.
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Застосований місцевим судом до  ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень. 
Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини справи із урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На підставі наведеного та керуючись ч. 1 ст. 130,  ст. 294 КУпАП апеляційний суд,- 

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. 
Постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 серпня 2021 року відносно  ОСОБА_1 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського
апеляційного суду                                                        Шимків С.С.