Справа № 127/25199/20
Провадження № 22-ц/801/1235/2021
Категорія: 68
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року	Справа № 127/25199/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:
судді-доповідача Денишенко Т.О.,
суддів Голоти Л. О., Рибчинського В.П., 
за участі секретаря судового засідання Лучицького А. О., представника особи, яка подала апеляційну скаргу, відповідачки ОСОБА_1 адвоката Івасика О. В., позивача ОСОБА_2 , його представника адвоката Сологуба В. Г., розгля-нувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спроще-ного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом 
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 
про встановлення порядку участі у вихованні дітей,
за апеляційною скаргою відповідачки  ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2021 року, ухва-лене в приміщенні суду в м. Вінниці за головування судді Воробйова В. В., пов-ний текст якого складений 22 квітня 2021 року,
В С Т А Н О В И В:
16 листопада 2020 року ОСОБА_2 звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до  ОСОБА_1 , за участі Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про встановлення порядку участі батька у вихован-ні дітей, мотивуючи його наступними обставинами. З 2010 року по 2020 рік сторони у справі перебували у шлюбі, мають двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлю-бу діти зареєстровані та проживають з матір`ю, перебувають на утриманні обох батьків. Однак ОСОБА_1 систематично порушує права позивача на спілкуван-ня з дітьми, їхнє виховання, що виражається в ненаданні можливості бачитись з дітьми, проводити з ними час, спілкуватися, знайомити з родичами. Вона пере-ховує дітей, приховує їхнє фактичне місце проживання, порушуючи не лише права батька дітей, але і права дітей, що негативно впливає на їх свідомість по відношенню до батька, його родини. Відповідачка не відповідає на телефонні дзвінки позивача, уникає побачень з ним. З метою урегулювання питання вихо-вання дітей позивач звертався до Служби у справах дітей Вінницької міської ради, Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, проте це не дало жодного результату. ОСОБА_2  звернувся в суд з цим позовом та просив визначити йому спосіб участі у вихованні дітей у вигляді визначення порядку спілкування з ними. Стосовно доньки ОСОБА_5 просив суд забезпе-чити безперешкодне побачення з нею у такі дні та часи: щотижнево у вівторок та четвер з 12.00 години до 19.00 години з правом зустріти та забрати її зі шко-ли після закінчення навчання, у тому числі для відвідування дитячих заходів, розважальних установ для дітей; раз на два тижні з 14.30 години п`ятниці до 15.00 години неділі з правом перебування вночі за місцем проживання батька; під час відпустки на строк від 7 до 21 дня з правом виїзду за межі країни на оз-доровлення, відпочинок та екскурсії; протягом половини осінніх, зимових, вес-няних та літніх канікул; у день її народження 05 грудня, у дні святкування Но-вого року ( з 31 грудня по 02 січня щороку ), Різдва Христового, Великодня у разі бажання за участі її матері ОСОБА_1 або іншої довіреної нею особи; у період хвороби безперешкодно відвідувати доньку за місцем її фактичного знаходження ( проживання ). Стосовно сина ОСОБА_6 просив суд забезпечити безперешкодне побачення з ним у такі дні та часи: щотижнево у вівторок та четвер з 19.00 години до 20.30 години з правом зустріти та забра-ти його з садочку після закінчення часу його перебування там, у тому числі для відвідування розважальних установ для дітей; раз на два тижні з 19.30 години п`ятниці до 15.00 години неділі з правом перебування вночі за місцем прожи-вання батька; під час відпустки та строк від 7 до 21 дня з правом виїзду за межі країни на оздоровлення, відпочинок та екскурсії; протягом половини осінніх, зимових, весняних та літніх канікул; у дні його народження 12 вересня, свят-кування Нового року ( з 31 грудня по 02 січня, щороку ), Різдва Христового, Ве-ликодня у разі бажання за участі його матері ОСОБА_1 або іншої довіреної нею особи; у період хвороби безперешкодно відвідувати сина за місцем його фактичного знаходження ( проживання ).
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2021 року позов задоволений частково. Визначені такі способи участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : протягом трьох місяців щосуботи з 10.00 години до 19.00 години. По закінченню тримісячного строку щовівторка, щочетверга з 16.00 години до 19.00 години, щосуботи з 10.00 години до 19.00 години. Наступний за днями народження дітей день з 16.00 години до 19.00 години з урахуванням думки дітей. Судом батькам рекомендовано попереджати один одного про свої дії щодо дітей та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дітей. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 280,26 гривень. 
Не погоджуючись з ухваленим 12 квітня 2021 року рішенням суду першої інстанції, відповідачка ОСОБА_1 оскаржує його в апеляційному порядку, про-сить дане рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задо-воленні позову ОСОБА_2 . Скаржниця вважає судове рішення необгрунтова-ним, безпідставним, ухваленим за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, за невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправиль-ного вирішення справи. Виклавши у скарзі фактичні обставини стосовно відно-син з ОСОБА_2 як колишнім подружжям, скаржниця стверджує про існу-вання між батьком і дітьми стійких психоемоційних перешкод у спілкуванні, не врахування судом факту вчинення позивачем відносно неї домашнього насиль-ства у 2019 році. 
24 травня 2021 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , де зазначено про законність, обгрунто-ваність рішення суду першої інстанції, ухвалення його на підставі повного, все-бічного, неупередженого розгляду судом справи за участі Служби у справах ді-тей Вінницької міської ради, на підставі повного з`ясування, дослідження та доведеності обставин що мають значення для справи. Встановлені судом пер-шої інстанції під час розгляду справи фактичні обставини повністю відповіда-ють висновкам суду, висвітленим в оскаржуваному ОСОБА_1 рішенні, оскільки ці висновки грунтуються на належних, допустимих доказах, на реко-мендаціях Служби у справах дітей Вінницької міської ради. Позивач наголо-шує, що бажає відновити своє право, можливість своєї участі у вихованні влас-них дітей, чого відповідачка його безпідставно та незаконно позбавила. Вимоги, мотиви, зміст та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , на думку позивача, є надуманими, безпідставними, необгрунтованими, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, є незаконними, спростовуються самим рішен-ням суду, через що такі вимоги не підлягають задоволенню. За твердженням ОСОБА_2 його діти хочуть, виявляють бажання спілкуватися з ним, бачити та знати його, але їхня мати усіляко створює будь-які умови унеможливлення не тільки побачень з дітьми, але й нормального спілкування батька з власними дітьми, через що він змушений звернутися в суд з даним позовом. Суд першої інстанції, визначаючи час для спілкування батька з його малолітніми дітьми, урахував їхній вік, прихильність до кожного з батьків, необхідність їх духов-ного та фізичного розвитку, зазначив, що на підставі даних про особу батька побачення мають носити систематичний характер. При ухваленні рішення про встановлення способу спілкування суд першої інстанції дотримався розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дітей. Посилаючись на практику Єв-ропейського суду з прав людини, зауважуючи відсутність у матеріалах справи доказів вчинення ним насильства щодо дітей, ОСОБА_2 наголошує, що спіл-кування дітей з батьком відповідає їх найкращим інтересам. Натомість відпо-відачка через неприязне відношення до нього безпідставно, незаконно порушує не лише права батька дітей на побачення з ними, а й права самих дітей на без-перешкодне спілкування з батьком, що негативно впливає на їхній розвиток, становлення у правовому суспільстві. ОСОБА_2 просить відмовити у задо-воленні апеляційної скарги ОСОБА_1 , залишити без змін оскаржуване нею судове рішення. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення та заперечення на апеля-ційну скаргу представників сторін у справі, позивача ОСОБА_2 , дослідив-ши матеріали справи, проаналізувавши наявні в ній докази в їх сукупності, пе-ревіривши законність, обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в ме-жах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що подана ОСОБА_1 апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскаржу-ване нею рішення суду першої інстанції є законним, обгрунтованим та підлягає залишенню без змін.
Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.
Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 , визначаючи способи його участі у вихованні, спілкуванні із власними дітьми, суд першої інстанції з ура-хуванням усіх зазначених в рішенні фактичних обставин справи, складних, не-гативних відносин, що склалися та мають місце між батьками неповнолітніх ді-тей, акцентував увагу на висновку органу опіки та піклування Вінницької місь-кої ради від 23 лютого 2021 року № 01-00-011-10431, яким визначені доціль-ними конкретні певні способи участі позивача у вихованні та спілкуванні з діть-ми з рекомендацією батькам попереджати один одного про свої дії щодо дити-ни, узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів ди-тини. З урахуванням положень Декларації прав дитини, проголошеної Асам-блеєю ООН 20 листопада 1959 року, практики Європейського суду з прав лю-дини, керуючись нормами Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, статей 141, 153, 155, 157, 159 Сімейного кодексу України, статей 10, 15 Закону України «Про охорону дитинства», дотримуючись розумного балансу щодо участі обох батьків у вихованні дітей, справедливої рівноваги між перева-жаючими найважливішими інтересами дітей над інтересами батьків, суд вста-новив та взяв до уваги активний прояв бажання батька дітей брати участь у їх вихованні, спілкуванні з ними, відсутність доказів вчинення позивачем насиль-ства щодо дітей. Суд констатував, що спілкування дітей з батьком відповідає їхнім найкращим інтересам, а перебування ОСОБА_2 на профілактичному обліку через визнання винним у вчиненні правопорушення, передбаченого час-тиною першою статті 173-2 КУпАП, не є підставою для позбавлення його спілкування з дітьми. З часу звернення в суд з даним позовом ОСОБА_1 не зверталася у правоохоронні органи з приводу протиправних дій відносно неї її колишнього чоловіка. Жодних обставин, належних, допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування з дітьми, обставин, що свідчили б про таке спілкування батька з дітьми, яке б перешкоджало їхньому нормаль-ному розвитку, судом не встановлено, відповідачкою такі обставини не наве-дені та не доведені. Виходячи із сукупності всіх обставин у справі, суд дійшов висновку про можливість встановити дні, часи спілкування позивача з дітьми, зазначивши про обов`язок їх матері, з якою вони проживають, не зважаючи на неприязні стосунки з позивачем, докладати зусиль для виправлення ситуації разом з батьком доньки та сина, який продемонстрував своє бажання, реальні можливості діяти у цьому напрямку заради найкращих інтересів дітей. 
За мотивів, викладених у рішенні суду, щодо необхідності часткового задо-волення позову ОСОБА_2 , колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні, визнаючи їх правильними, об’єктивними та справедливими. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно неповного з`ясування су-дом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, не-відповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріально-го права, що призвело, нібито, до неправильного вирішення справи, її твер-дження про існування між батьком і дітьми стійких психоемоційних перешкод для спілкування, не врахування судом факту вчинення позивачем відносно неї домашнього насильства у 2019 році не можна визнати такими, що є об`єктив-ними та тягнуть задоволення скарги і скасування оскаржуваного судового рішення. Суд першої інстанції дав правову оцінку усім фактичним обставинам справи, відносинам сторін у справі та на підставі норм права, які регулюють виниклі і наявні правовідносини у цій цивільній справі, ухвалив законне й обгрунтоване рішення, що за результатами перегляду справи підлягає зали-шенню без змін. 
Розподіл судових витрат у справі здійснений у чіткій відповідності з нормами статті 141 ЦПК України.
Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто пере-буває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене в статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і без-стороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до частини першої статті 17 Зако-ну України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Кон-венцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права. 
Вимога пункту першого статті 6 Конвенції щодо обгрунтування судових рішень не може розумітись як обов’язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодав-ства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точ-ки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.
Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним су-дом, який переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить під-став для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Оскаржуване судове рішення, як уже зазначалося, є законним, обґрунтованим, належно умотивова-ним, тому апеляційну скаргу відповідачки у справі належить залишити без задоволення. 
Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції зали-шає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матері-ального та процесуального права.
Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу відповідачки  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку участі у вихованні дітей зали-шити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, од-нак вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 03 серпня 2021 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді                             Л. О. Голота

В. П. Рибчинський