Дата документу 09.08.2021 Справа № 310/6294/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №310/6294/20        Головуючий у 1 інстанції: Кошева О.А.
Провадження № 22-ц/807/2567/21        Суддя-доповідач: Дашковська А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«09» серпня 2021 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Дашковської А.В.,
суддів:        Кримської О.М.,
       Кочеткової І.В.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, 

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.
В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 02.08.2014 між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. 
Також 02.08.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено Додаток до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум»). Відповідно до умов вищевказаного договору банк відкрив відповідачу рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривні та випустив міжнародну платіжну карту DMC Gold строком дії 2 роки з моменту її випуску; встановив ліміт відновлювальної кредитної лінії у сумі 75 000,00 грн. 
Договором визначено, що процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 36,0% річних на торгові операції та на операції зняття коштів. 
Мінімальний платіж складає 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією. Дату сплати обов`язкового мінімального платежу за кредитом визначено - до 25 числа. 
21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило, а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, а тому числі за договором кредиту з відповідачем №630189109 від 02.08.2014 року.
26.12.2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» було укладено договір факторингу №2019-1К-/ВЕСТА, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, а тому числі за договором кредиту з відповідачем №630189109 від 02.08.2014 року.
16.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, а тому числі за договором кредиту з відповідачем №630189109 від 02.08.2014 року.
Зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 09.07.2020 року в розмірі 39278,73, з яких: 14114,71 грн. - за тілом кредиту; 7633,51 - заборгованість за нарахованими відсотками (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості); заборгованість з пені - 9798,22 грн.; нараховані 3% річних - 1272,04 грн.; втрати від інфляції - 2845,53 грн.; подвійна ставка НБУ - 3614,72 грн.
На підставі зазначеного просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 630189109 від 02.08.2014 року в розмірі 39278,73 грн., витрати на сплату судового збору в розмір 2102 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2021 року в задоволенні позову відмовлено. 

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ТОВ «Вердикт Капітал» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на доведеність набуття права вимоги, наявність підтав для отримання сум, передбачених ст. 625 ЦПК України, відсутність підстав для застосування до сум, передбачених ст. 625 ЦПК України, строків позовної давності, не передачу ПАТ «Альфа-Банк» наступним кредиторам розрахунку відступленої заборгованості, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження відступлення права вимоги, позивачем пропущено строк позовної давності, відсутні підстави для стягнення витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2021 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходів з недоведеності відступлення права вимоги первісним кредитором.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями ст.1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

За приписами частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтями 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Матеріалами справи підтверджено, що 02 серпня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 на підставі Анкети-Заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум» та Додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум», довідки про умови кредитування з використанням картки «Максимум» укладено кредитний договір № 630189109 (далі-Кредитний договір), за умовами якого банк відкрив відповідачу рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривні та випустив міжнародну платіжну карту DMC Gold строком дії 2 роки з моменту її випуску; встановив ліміт відновлювальної кредитної лінії у сумі 75 000,00 грн., ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 36,0% річних на торгові операції та на операції зняття коштів, мінімальний платіж складає 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, дата сплати обов`язкового мінімального платежу за кредитом визначено - до 25 числа (т.1, а.с.11-12). 

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, відповідно до вказаних норм ст.ст. 204, 207, 1055 ЦК України кредитний договір від 02.08.2014 року № 630189109 є укладеним з моменту підписання сторонами умов договору, стосовно яких вони дійшли згоди. 

За приписами статей 2, 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

Положеннями ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило, а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, а тому числі за договором кредиту з відповідачем №630189109 від 02.08.2014 року (а.с.73,175-177).
Згідно з додатком до договору факторингу №1 загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 14114,71 грн., що складається з: основна заборгованість - 14114,71 грн., проценти та комісія - 0 грн.

26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» було укладено договір факторингу №2019-1К-/ВЕСТА, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, а тому числі за договором кредиту з відповідачем №630189109 від 02.08.2014 року (а.с.74-90, 178-180).
Згідно з додатком до договору факторингу №2019-1К-/ВЕСТА загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 25850,59 грн., що складається з: основна заборгованість - 14114,71 грн., пеня/штрафи/неустойка - 11735,88 грн.

16 січня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, а тому числі за договором кредиту з відповідачем №630189109 від 02.08.2014 року (а.с.91-100, 181).
Згідно з додатком до договору факторингу №16-01/19/1 загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 26017,65 грн., яка складається з: основна заборгованість - 14114,71 грн., пеня/штрафи/неустойка - 11902,94 грн.

Договори про відступлення права вимоги на час розгляду справи не оскаржені та не визнані судом недійсними, а отже, колегія суддів не погоджується в висновком суду першої інстанції про недоведеність відступлення права вимоги за кредитним договором до ТОВ «Вердикт Капітал» та ненадання доказів здійснення оплати за договором про відступлення права вимоги.

ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти, відсотки за користування кредитом в строк, визначений у договорі та у відповідності до графіку платежів не сплачував, чим порушив умови договору.

За розрахунком наданим ТОВ «Вердикт Капітал» ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором в загальній сумі станом на 09.07.2020 року в розмірі 39278,73, з яких: 14114,71 грн. - за тілом кредиту; 7633,51 - заборгованість за нарахованими відсотками (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості); заборгованість з пені - 9798,22 грн.; нараховані 3% річних - 1272,04 грн.; втрати від інфляції - 2845,53 грн.; подвійна ставка НБУ - 3614,72 грн. (т.1, а.с.23).

Розрахунок відповідачем не оспорений та не спростований.

В той же час, колегія звертає увагу на наступне.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Задля належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц також дійшла висновку про те, що кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, згідно з умовами договору відповідачу було відкрито рахунок, випущено міжнародну платіжну карту DMC Gold строком дії 2 (два) роки з моменту її випуску.

Відповідно до п. 5.15.2.2 Договору строк користування лімітом кредитної лінії - 365 днів, з моменту отримання Держателем права використання коштів Відновлювальної кредитної лінії.

Відповідно до п. 5.15.14 Договору після закінчення строку дії відновлювальної кредитної ліні, який визначається відповідно до умов п. 5.15.2.2, Банк має право продовжити строк дії Відновлювальної лінії у попередньому розмірі і на такий самий строк, але не більше строку дії Договору.

Згідно до п. 9.1 Договору, цей Договір вважається укладеним з моменту акцептування Держателем і діє протягом невизначеного терміну до моменту закінчення строків дії всіх Карток, виданого гідно цього Договору та закриття Рахунку СПЗ/до моменту закінчення строку дії всіх рахунків Клієнта, відкритих в установі Банку на умовах цього Договору.

Тобто строк договору між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , закінчився в 02 серпня 2016 року.

Докази видачі ОСОБА_1 грошових коштів і нової платіжної картки після закінчення строку дії договору матеріали справи не містять.

З наданого ТОВ «Вердикт Капітал» розрахунку заборгованості вбачається, що позивач просив стягнути відсотки за договором за період з 16 січня 2019 року по 09 липня 2020 року в сумі 7633,51 грн., тобто вже після спливу визначеного договором строку кредитування.

Окрім того, як вбачається з додатку до договору факторингу №1, який був укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», станом на 12 січня 2016 року мала місце лише заборгованість ОСОБА_1 за тіло кредиту в розмірі 14114,71 грн., інша заборгованість, зокрема, за відсотками та пенею була відсутня.

В матеріалах справи відсутні погоджені та підписані ОСОБА_1 умови кредитування щодо визначення відповідальності Позичальника у виді пені за неналежне виконання зобов`язань з повернення суми кредиту та/або процентів за користування кредитом за кредитним договором.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за відсотками та пенею.

Окрім того, ТОВ «Вердикт Капітал» не зазначено, яким нормативно-правовим актом або якими умовами кредитного договору та за яке порушення передбачено стягнення подвійної ставки НБУ в розмірі 3614,72 грн.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 14114,71 грн. - за тілом кредиту; 3% річних - 1272,04 грн. за період з 09 липня 2017 року по 09 липня 2020 року; втрати від інфляції - 2845,53 грн. за період з 09 липня 2017 року по 09 липня 2020 року.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

З позовом до суду про стягнення заборгованості позивач звернувся 27 серпня 2020 року (а.с.128). 

Матеріали справи містять заяву відповідача про застосування позовної давності.

Враховуючи, що отримані позичальником кошти у добровільному порядку не повернуті, що свідчить про порушення його прав, ТОВ «Вердикт Капітал» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення.

Отже, вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» про стягнення тіла кредиту у розмірі 14 114, 71 грн. є обґрунтованими, однак не підлягають задоволенню у зв`язку із пропуском позивачем позовної давності (до 02 серпня 2020 року), про застосування якої заявлено відповідачем.

Також, вбачається, що вимоги про стягнення 3% річних та втрат від інфляції обраховані, посилаючи з 09 липня 2017 року, тобто за межами трирічного строку з дня звернення до суду.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню 3% річних в розмірі 1215,13 грн. за період з 27 серпня 2017 року (трирічний строк звернення до суду) по 09 липня 2020 року (дата закінчення строку нарахування за розрахунком) та інфляційні втрати в розмірі 2828,45 грн. за період з вересня 2017 року по квітень 2020 року (граничний строк, визначений у розрахунку). 

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частиною першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 заявлено про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з огляду на її не співмірність зі складністю справи, обсягом наданих послуг/виконаних робіт та ціною позову.

За приписами ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оцінюючи обґрунтованість витрат на правничу допомогу та пропорційність до предмету позову з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, беручи до уваги часткове задоволення позову та доводи заяви ОСОБА_1 зменшення розміру витрат на правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зменшення розміру компенсації витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал», до 1500 грн.

Згідно з ч.ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України ТОВ «Вердикт Капітал» має право на компенсацію відповідачем суми судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 216,39 грн., суми судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 324,59 грн., всього 540,98 грн.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2021 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 630189109 від 02.08.2014 року в розмірі 4 043 (чотири тисячі сорок три) гривні 58 копійок, яка складається з: нараховані 3% річних - 1215 (тисяча двісті п`ятнадцять) гривень 13 копійок; втрати від інфляції - 2828 (дві тисячі вісімсот двадцять вісім) гривень 45 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» судовий збір в розмірі 540 (п`ятсот сорок) гривень 98 ?копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 (тисяча п`ятсот) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 09 серпня 2021 року.

Головуючий        А.В. Дашковська 

Судді:         О.М. Кримська 

       І.В. Кочеткова