ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5493/21 Справа № 200/22328/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кондрашов  І. А. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Деркач Н.М.,
суддів: Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М., 
за участю секретаря Кравченка Р.В.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу  представника  ОСОБА_1 -  ОСОБА_2 на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 березня 2021 року по цивільній справі за позовом  ОСОБА_3 до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про поділ майна подружжя та зустрічною позовною заявою  ОСОБА_1 до  ОСОБА_3 про розірвання удаваного правочину, - 
                                        В С Т А Н О В И В:
       У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про поділ майна подружжя.
       Ухвалою суду від 29.12.2017 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а ухвалою суду від 23.01.2018 року задоволено клопотання позивача та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
       14 травня 2018 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , в якій вона просила розірвати удаваний правочин, що укладений між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 .
       Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2018 року зустрічна позовна заява ОСОБА_1 прийнята до спільного розгляду з первісним позовом. 
       Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2021 року дана справа прийнята в провадження судді Кондрашова І.А., ухвалено рішення про повторне проведення підготовчого засідання.
       Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 березня 2021 року провадження по справі за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання удаваного правочину закрито. 
       Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Перевощикова Т.М. звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить її скасувати, оскільки суд першої інстанції не визначив належним чином характер спірних правовідносин, суб”єктний склад у них, предмет та підстави заявленого зустрічного позову, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для закриття провадження за зустрічним позовом.
       У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - адвокат Ковріга О.І. просить залишити її без задоволення з огляду на законність та обгрунтованість ухвали суду першої інстанції. 
       Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду у межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
       Закриваючи провадження за зустрічною позовною заявою у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що, враховуючи суб`єктний склад сторін у зустрічному позові та предмет договору про передачу прав орендаря і передачу товару від 16 грудня 2014 року,  такий договір має ознаки господарського, а спір про визнання його удаваним та розірвання не може розглядатись за правилами цивільного судочинства, в той час, як не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
       Відповідно до вимог ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Вимогами ч. 1 ст. 19 даного Кодексу визначено справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів, а саме, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
       Згідно з положеннями ч. 1 ст. 20 даного Кодексу не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Частинами першою та четвертою статті 188 даного Кодексу визначено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
       Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України) (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.
       Абзацом 3 пункту 15 цієї постанови роз`яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову.
       Не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.
       Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , як ФОП, звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 , як ФОП, в якому просила розірвати удаваний правочин, а саме - договір про передачу прав орендаря та передачу товару від 16.12.2014 року.
       Оспорюваний договір укладений між фізичною особою – підприємцем ОСОБА_3 та фізичною особою – підприємцем ОСОБА_1 , предметом договору є передача прав орендаря по всім договорам оренди, укладеними ФОП ОСОБА_3 до дати підписання цього договору для здійснення підприємницької діяльності. 
       Наведені вище обставини свідчать про те, що використання фізичною особою власного майна для здійснення підприємницької діяльності, є господарюванням, яке здійснюють суб`єкти господарювання, а опосередковується така діяльність господарськими договорами.
       За наведених обставин, враховуючи суб`єктний склад сторін та предмет договору про передачу прав орендаря та передачу товару від 16 грудня 2014 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що такий договір має ознаки господарського, тому спір про визнання його удаваним та розірвання, не може розглядатись за правилами цивільного судочинства.
       Отже, висновок суду першої інстанції про закриття провадження за зустрічним позовом ОСОБА_1 є правильним.
       Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 висновків суду не спростовують.
       Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не дав оцінки суб”єктному складу зустрічного позову та неправильно визначився з правовідносинами щодо оспорюваного договору, спростовуються матеріалами справи та наведеними судом в ухвалі мотивами закриття провадження.
       За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування законної та обгрунтованої ухвали суду першої інстанції.
       Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В: 
       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.
       Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 березня 2021 року залишити без змін.        
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді:                                                                        Н.М. Деркач

                                                                       І.Ю. Ткаченко

                                                                       М.М. Пищида