ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14 липня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/10758/20	
Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,
при секретарі Жигайлової О.Е.,
за участю представника апелянта – Копиці С.М.,
представника позивача – Петрової А.М.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року, ухвалене у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції об 11:48 год. в м. Одесі, по справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2" до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення, - 
ВСТАНОВИЛА:
У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 0021490503 від 02.10.2020 року, яким встановлено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового)  періоду - 3329664,21 грн. за червень 2020р.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем було проведено перевірку підприємства, складено акт, на підставі якого прийнято спірне податкове повідомлення-рішення. Позивач вважає, що воно прийняте з порушенням норм податкового законодавства, а тому звернувся до суду про визнання його протиправним та скасування.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду  від 19 січня 2021 року адміністративний позов задоволено. 
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що позивачем завищено суми податку на додану вартість, як свідчать матеріали справи, позивачем здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних операцій з придбання робіт/послуг у контрагентів-постачальників. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що висновки про нереальність господарської операції не знаходять свого документального підтвердження та не спростовують виконання робіт між контрагентами. Висновки перевіряю чого зводяться до того, що останній вважає господарські операції нереальними через те, що на його думку невірно оформлені деякі первинні документи або має претензії до недотримання податкової дисципліни контрагентами контрагентів ТОВ "ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2". Податковий кредит сформовано ТОВ "ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2"вірно, а висновок контролюючого органу про завищення суми від`ємного значення з податку на додану вартість за червень 2020 р. на суму 3329664,21 грн. не відповідає дійсності. З огляду на зазначене, позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ  “Жилстройсервис-2” (65062, Одеська область, м. Одеса, Французький бульвар, буд. 60/1;  код ЄДРПОУ 34319566)  зареєстроване як юридична особа 21.03.2006р. за №    15561020000018277), основним видом діяльності є комплексне обслуговування об`єктів  (код КВЕД 81.10).
ТОВ  “Жилстройсервис-2” є платником податку на додану вартість, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру даних про реєстрацію платника податку на додану вартість від 25.10.2013р. № 200146981.
17.07.2020 р. ТОВ     “Жилстройсервис-2”    подано до податкового органу декларацію з податку на додану вартість за червень 2020 року із зазначенням у рядку 20 “Сума від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19-рядок 19-1)” цієї декларації суму податку на додану вартість у розмірі 53945938 грн. (т. 1, а.с. 43-44).
До вказаної декларації позивачем було складено, зокрема:
- додаток №1“Розрахунок коригування сум податку на додану вартість (Д1)” за червень 2020 року (т.1, а.с.45-47);
- додаток №2 “Довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)” (т.1, а.с. 48-50);
- додаток №5 “Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів (Д5)” (т.1, а.с. 51-53).
Судом встановлено, що позивачем зазначено звітним (податковим) періодом у якому виникло від`ємне значення у розмірі 53945938 грн. – червень 2020 року.
19.08.2020 р. заступником начальника Головного управління ДФС в Одеській області А. Бондаренко прийнято наказ №3637 “Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ    “Жилстройсервис-2”, код ЄДРПОУ 34319566”,    яким, на виконання вимог пп.20.1.4    п.20.1    ст.20, пп.78.1.8    п.78.1    ст.78 ПК України призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ    “Жилстройсервис-2” щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2020 року від`ємного  значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, з 25.08.2020р. тривалістю 5 робочих днів (т. 7, а.с. 218) .
Наказом Головного управління ДПС в Одеській області №3877 від 28.08.2020р. продовжено термін проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ    “Жилстройсервис-2” з 01.09.2020р. на 2 робочих дні (т.7, а.с. 219).
Головним управлінням ДПС в Одеській області видано направлення на перевірку №1556/05-03 від 25.08.2020р., №1557/05-03 від 25.08.2020р., №1644/05-03 від 28.08.2020р., №1645/05-03 від 28.08.2020р., №1646/05-03 від 28.08.2020р. (т.7, а.с. 220-224).
Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі направлень та наказу №3637 від 19.08.2020 р., пп.20.1.4    п.20.1    ст.20, пп.78.1.8    п.78.1    ст.78 ПК України проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ    “Жилстройсервис-2” (код ЄДРПОУ 34319566) щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2020р. у податковій декларації з податку на додану вартість № 9170778979 від 17.07.2020р. від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більш 100 тис. гривень з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.
За результатами проведеної перевірки складено акт № 516/15-32-05-03-09/34319566 від 09.09.2020р. (т.1, а.с. 55-103), відповідно до висновків якого перевіркою дотримання  податкового законодавства при декларуванні  за червень 2020р. у Декларації від`ємного значення з ПДВ, яке визначено з урахуванням від`ємного значення з ПДВ, яке визначено у попередніх звітних періодах, встановлено порушення  ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”  від 16.07.1999р. № 996-ХIV, Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., п. 198.1 п.198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, абз. “в” п.200.4 ст. 200 ПК України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 21 від 28.01.2016р., в результаті чого  ТОВ    “Жилстройсервис-2” завищено суму від`ємного значення  з податку на додану вартість, яке становить 100 тис. грн. та визначеного в додатку 2 до декларації з ПДВ за червень 2020 р. на 3    329    664, 21 грн.
На підставі зазначеного акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № 0021490503 від 02.10.2020р., яким позивачу зменшено суму від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 3    329    664 грн. (т.1 а.с. 104).
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що податкова інформація, яка наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального законодавства. Суд першої інстанції зазначив, що позивачем виконано зобов`язання за договорам, укладеними з контрагентами, що підтверджують належним чином оформлені первинні документи, що свідчить про реальність господарських операцій по виконанню зазначених договорів. Наявні у позивача первинні документи відповідають вимогам п.2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підписані уповноваженими особами, що свідчить про реальність господарських операцій. Належних доказів, що підтверджують викладені в акті висновки, щодо завищення від`ємного значення, що зараховані до складу податкового кредиту наступного звітного періоду відповідачем не надано. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до пп.14.1.36, 14.1.178, п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. 
Податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм  розділу V  цього Кодексу.
Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з  розділом V  цього Кодексу.
Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з п. 44.2 ст. 44 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Платники податку, які відповідно до  Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"  застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.
Юридичні особи - платники єдиного податку, які відповідають критеріям, визначеним  підпунктом 3 пункту 291.4  статті 291 цього Кодексу, ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об`єкта оподаткування за методикою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Згідно до ст. 75 ПК України   контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Згідно пп.78.1.8    п.78.1    ст.78 ПК України    підставою для проведення документальної позапланової перевірки є подання платником декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у    розділі V    цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Тобто пп.78.1.8    п.78.1    ст.78 ПК України    визначає, що    підставою для проведення документальної позапланової перевірки є подання платником декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету ПДВ та/або з від`ємного значення з ПДВ за наявності підстав для перевірки, визначених у    розділі V цього Кодексу.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 17.07.2020 р. ТОВ     “Жилстройсервис-2”    подано до податкового органу декларацію з податку на додану вартість за червень 2020 року  із зазначенням у рядку 19 розміру від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду в сумі 53 945938, що є більшим ніж 100 тис. грн., відтак у зв`язку з поданням платником податків податкової декларації із зазначенням від`ємного значення у розмірі більше 100 тис.грн., з урахуванням приписів пп.78.1.8    п.78.1    ст.78 ПК України    у відповідача були наявні підстави для проведення перевірки.
Згідно матеріалів справи, з направленями на право проведення перевірки ознайомлено 25.08.2020р., 01.09.2020р. під підпис генерального директора ТОВ     “Жилстройсервис-2” ОСОБА_1 та вручено останньому  під розписку копію наказу Головного управління ДФС в Одеській області №3637 від 19.08.2020 р. 
Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності).    
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Відповідно до п. 86.4 ст. 86 ПК України акт (довідка) документальної невиїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).
Застосування посадовими особами контролюючих органів при оформленні результатів документальних перевірок платників податків - юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, постійних представництв та представництв нерезидентів дотримання законодавства з питань державної митної справи, про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи регулюється Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженим    наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015 р.     (далі - Порядок № 727).
Пунктом 2 розділу І Порядку № 727 визначено, що акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
За приписами пунктів 1 та 2 розділу ІІ вказаного Порядку результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки документальної перевірки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт документальної перевірки, а у разі відсутності порушень - довідка документальної перевірки.
Акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках та підписується посадовими особами контролюючого органу, який проводив перевірку, а також посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою).
Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 727, акт (довідка) документальної перевірки складається з чотирьох частин: вступної, загальних положень, описової частини та висновку. До акта (довідки) документальної перевірки додаються інформативні додатки.
Згідно п. 2 розділу V Порядку № 727, акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється в контролюючому органі протягом 5 робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або застосовують консолідовану сплату та у випадках проведення документальних перевірок дотримання законодавства з питань державної митної справи, - протягом 10 робочих днів), з дотриманням визначених у пункті 5 цього розділу вимог щодо реєстрації актів документальних перевірок.
При цьому строк складення акта (довідки) документальної перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого   Податковим кодексом    та   Митним кодексом.
Пунктом 1.1. ДСТУ 4163-2003 (Уніфікована система Організаційно-розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів) (далі - ДСТУ 4163-2003) передбачено, що цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності: органів державної влади України, органів місцевого самоврядування; підприємств, установ, організацій та їх об`єднань усіх форм власності (далі - організацій).
Підпунктом 4.1.7. пункту 4.1. ДСТУ 2732:2004 визначено, що підпис службового документа - реквізит службового документа, який свідчить про відповідальність особи за його зміст та є єдиний чи один з реквізитів, що надають документові юридичної сили.
Таким чином, враховуючи наведені вимоги        ПК України        та Порядку № 727, а також приписи ДСТУ 4163-2003 та 2732:2004, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підписання Акту перевірки посадовими особами контролюючого органу є основною умовою дійсності такого акту.
Проте, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, всупереч вищенаведеним нормам ПК України акт № 516/15-32-05-03-09/34319566 від 09.09.2020р. підписаний не усіма посадовими особами, які проводили перевірку. Зокрема, акт не підписано головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок фінансових установ управління податкових перевірок,  трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування Головного управління ДПС в Одеській області Ольгою Соц (т.1, а.с. 103).
У постанові Верховного Суду від 05.03.2020 р. у справі №826/16217/17 сформульовано правовий висновок, що відсутність підписів посадових осіб контролюючого органу у акті перевірки, які її проводили, робить такий акт нечинним, а тому останній не може слугувати підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень щодо нарахування платнику податків податкових зобов`язань.
Як вбачається з матеріалів справи, 31.08.2020р. посадовими особами відповідача було складено акт № 478/15-32-05-05/34319566 щодо ненадання первинних документів при проведенні позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ “Жилстройсервис-2” (код ЄДРПОУ 34319566) (т.7, а.с. 232- 233), в якому зазначено щодо ненадання на запити  розшифровки у розрізі контрагентів та податкових накладних (актів виконаних робіт та видаткових накладних) сум податку на додану вартість, заявлених в Додатку 2 до Декларації з ПДВ.
Проте, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ТОВ    “Жилстройсервис-2” листом №99 від 01.09.2020р. були надані вищезазначені розшифровки, про що відповідачем зазначено в акті перевірки на сторінці 48 акта перевірки    (т.1, а.с. 102).
Щодо надання розшифровок на повторний запит відповідача, позивач пояснив, що запитами відповідача від 25.08.2020р. контролюючий орган вимагав передачу копій документів всієї первинної документації з 11 контрагентами, що має значний обсяг у строк до 10 годин. Проте оброблення таких обсягів інформації є об`єктивно неможливим  у встановлені посадовими особами податкового органу строки, тому позивач спочатку надавав первинну документацію, а на повторний запит - розшифровки.
Щодо тверджень апелянта про ненадання відповіді на запит від 02.09.2020р. позивач пояснив, що ТОВ   “Жилстройсервис-2” надавалась письмова відповідь, проте запит надано в останній день перевірки та ревізор-інспектор відмовився приймати  відповідь. 
Як вбачається зі змісту акта перевірки, перевірка проводилась у період з 25.08.2020р. по 02.09.2020р. (т.1 а.с. 56).
Згідно приписів п.85.4 ст. 85 ПК України відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.
Враховуючи, що запит відповідача від 02.09.2020р. направлений в останній день перевірки, тобто з порушенням п.85.4 ст. 85 ПК України, посилання відповідача на ненадання позивачем документів на такий запит є безпідставним.
Згідно до п.п. 134.1.1 п.134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Згідно з п. 135.1 ст. 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із  статтею 134  цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Згідно з пунктом  185.1 статті 185 ПК України  об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до  статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до  статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Відповідно до пункту  187.1 статті 187 ПК України  датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до п.198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно з п.198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з  пунктом 187.8  статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.
Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до  пункту 187.9  статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).
Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.
Відповідно до п.198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою  пунктом 193.1  статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими  пунктом 201.11  статті 201 цього Кодексу. 
Згідно з п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна  та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.
Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.
З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані  податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених  пунктом 201.1  цієї статті та/або  пунктом 192.1  статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до  пункту 201.16  цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Помилки в реквізитах, визначених  пунктом 201.1  цієї статті (крім коду товару згідно з  УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття  податкових накладних  у електронному вигляді.
Квитанція про зупинення реєстрації  податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.
Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації  податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Реєстрація  податкових накладних  та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для  податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для  податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до  податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Платник податку має право зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних  податкову накладну  та/або розрахунок коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року, в яких загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до  пункту 200-1.3  статті 200-1  цього Кодексу.
Якщо сума, визначена відповідно до  пункту 200-1.3  статті 200-1  цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних  встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.
Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.
У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів  податкової накладної, передбачених  пунктом 201.1  статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з  пунктом 201.16  цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до  податкової декларації  за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до  Закону України  "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.
Протягом 90 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою з урахуванням вимог, встановлених  підпунктом 78.1.9  пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний провести документальну перевірку зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.
Податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з  УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV визначено, що первинний документ –  документ,  який  містить  відомості  про господарську  операцію.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові  реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.               
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства  про електронні документи та електронний документообіг.                 
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції,  за  умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати  особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства,  від  імені  якого складено документ, зміст та обсяг господарської  операції  тощо.  
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні, акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів (послуг) із метою їх використання в господарській діяльності. За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, діяльність якої, безумовно, здійснюється в межах правової відповідальності, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції та під час здійснення господарської операції. 
За змістом акта перевірки, перевіркою достовірності і правильності визначення  та врахування при розрахунку показника рядка 19 Декларації суми податкового кредиту (рядок 17 (колонка Б) встановлено її завищення на 3329664,21 грн., що призвело до завищення на цю суму показника рядка 19 Декларації за червень 2020 року (т.1, а.с. 65).
Зазначені висновки податковий орган обґрунтував посиланням на нереальність господарських операцій позивача з його контрагентами: ТОВ “Альтеріас”, ТОВ    “Експреспол Строй”, ТОВ “Югстрой Монтаж”, ТОВ “Алмі Строй”, ТОВ “Мегалайн Буд”, ТОВ “Техпромпроект ЛТД”.
Судом встановлено, що між ТОВ “Жилстройсервис-2” (замовник) та ТОВ    “Альтеріас” (підрядник) укладено договори підряду на виконання комплексу робіт  (гідроізоляція стелі, обслуговування машин та устаткування, виготовлення та монтаж металевих конструкцій, тощо) на об`єкті – “ 24-поверховий оздоровчий комплекс з паркінгом, м.Одеса, Французький бульвар, 60/1 за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 60/1”: №01-11/04/19 від 11.04.2019р., №01/06-02/20 від 06.02.2020р., №01/16-04/20 від 16.04.2020р., №0101/19 від 24.01.2019р., №02-11/04/19 від 11.04.2019р., №02/16-04/20 від 16.04.2020р., №0201/19 від 24.01.2019р., №03-04/19 від 15.04.2019р., №    03-11/04/19 від 11.04.2019р., №0301/19 від 25.01.2019р., №05-12/19 від 05.12.2019р. з додатками (т.4, а.с. 200-249; т.5, а.с. 1-80; т.6 а.с. 103-125; т.7, а.с. 1-22, 118-122; а.с. 126-142, 174-179, 184-186).
Розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі підписаних актів приймання виконаних будівельних робіт .
За фактом виконання вищевказаних договорів сторонами складені акти виконаних будівельних робіт на загальну суму 27839622,80 грн., в т.ч. ПДВ 4 639937,13 грн. (т.5, а.с.    82-250; т.6, а.с. 1-97; т.6, а.с. 126-250; т.7, а.с. 23-117, 123-125, 143-173, 180-183, 187-188).
ТОВ “Жилстройсервис-2” проведено оплату за фактом виконання вказаних робіт у повному обсязі, на підтвердження чого надано засвідчені копії платіжних доручень (т.3, а.с. 229-251; т.4, а.с. 1-199; т. 6, а.с. 98-102).
За наслідками вказаних правовідносин ТОВ “Альтеріас” виписані на користь ТОВ    “Жилстройсервис-2” відповідні податкові накладні, які зареєстровано у встановленому порядку.
Судом встановлено, що 10.09.2018р. між ТОВ    “Жилстройсервис-2” (замовник) та ТОВ    “Експреспол Строй” (підрядник) укладено договір підряду №10-09/18 щодо надання робіт з напівсухої стяжки підлоги поверхів на об`єкті “ 24-поверховий оздоровчий комплекс з паркінгом за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 60/1”, за умовами якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання щодо виконання напівсухої стяжки підлоги поверхів об`єкта замовника (т.2, а.с. 111-125).
За фактом виконання вищевказаного договору сторонами складені акти приймання  виконаних будівельних робіт на загальну суму 11937410,87 грн., в т.ч. ПДВ 1    989    568,47 грн. (т.2, а.с. 131- 210)
ТОВ “Жилстройсервис-2” проведено оплату за фактом виконання вказаних робіт у повному обсязі, на підтвердження чого надано засвідчені копії платіжних доручень (т.2, а.с. 211-244).
За наслідками вказаних правовідносин ТОВ    “Експреспол Строй” виписані на користь ТОВ    “Жилстройсервис-2” відповідні податкові накладні, які зареєстровано у встановленому порядку (т.2, а.с. 245-250; т.3 , а.с. 1-7).
Судом встановлено, що між ТОВ    “Жилстройсервис-2” (замовник) та ТОВ    “Югстрой Монтаж” (підрядник) укладено договори підряду на виконання оздоблювальних робіт, штукатурки стін, монтажних робіт, тощо на об`єкті – поліпшення  об`єкту 24- поверховий оздоровчий комплекс з паркінгом, м. Одеса, Французький бульвар, 60/1 та поліпшення об`єкту “Приміщення апартаментів, що складається з 297 відокремлених об`єктів” за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 60/1, а саме: №01/29-01/20 від 29.01.2020р., №02/29-01/20 від 29.01.2020р., №03-12/19 від 03.12.2019р., №03/29-01/20 від 29.01.2020р., №04/29-01/20 від 29.01.2020р., №06-02/20 від 06.02.2020р., №07-02/20 від 07.02.2020р., №16-04/20 від 14.04.2020р., №19-09/19 від 19.09.2019р., №14-11/19 від 14.11.2019р., №20-09/19 від 20.09.2019р., №22-08/19 від 22.08.2019р., №2/28-02/20 від 28.02.2019р.,  № 3/28-02/20 від 28.02.2019р., (т.1, а.с. 106-109, 126-129, 134-137, 145-148, 155-158, 163-166, 173-176, 181-184, 195-198, 215-218, 228-231, 238-241; т.2, а.с. 1-4, 6-9).
За умовами договорів обсяг та вартість послуг за цими договорами визначається у Додатку № 1 “Договірна ціна”, який є невід`ємною частиною договору (т.1, а.с. 110-117, 130, 138-140, 159, 167-168, 177-179, 185-186, 199-204, 219-220, 232-233, 242-243; т.2, а.с.5, 10). 
Здача-приймання робіт оформлюється підписанням актів приймання-передачі виконаних робіт за формою КБ-2в та Довідок про вартість виконаних робіт КБ-3.
За фактом виконання вищевказаних договорів сторонами складені акти виконаних будівельних робіт на загальну суму 4719061 грн., в т.ч. ПДВ 785516,17 грн. (т.1, а.с.118-124, 132, 142-143, 161-162, 170-171, 188-189, 206-210, 222-223, 235, 245-246; т.2, а.с. 13-14, 16).
ТОВ “Жилстройсервис-2” проведено оплату за фактом виконання вказаних робіт у повному обсязі, на підтвердження чого надано засвідчені копії платіжних доручень (т.1, а.с. 125, 133, 144, 150-154,180, 190-194, 211-214, 224-227, 236-237, 247-248; т.2, а.с. 11).
За наслідками вказаних правовідносин ТОВ “Югстрой Монтаж” виписані на користь ТОВ    “Жилстройсервис-2” відповідні податкові накладні, які зареєстровано у встановленому порядку (т.2, а.с. 41-52).
Згідно матеріалів справи судом встановлено, що контрагентом ТОВ “Югстрой Монтаж” з метою виконання зобов`язання за договорами з позивачем було також залучено ТОВ “Арія Строй Град”. 
Так, 07.10.2019р. між ТОВ “Югстрой Монтаж” (генпідряник) та ТОВ “Арія Строй Град”(субпідрядник) укладено договір підряду № 07-10/19, за умовами якого ТОВ “Югстрой Монтаж” замовлено роботи  з оздоблення робіт  на об`єкті “ 24- поверховий оздоровчий комплекс з паркінгом за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 60/1” (т.2, а.с. 19-25).
20.11.2019р. ТОВ “Югстрой Монтаж” (замовник) та ТОВ “Арія Строй Град”(підрядник) укладено договір підряду №20-11/19, за умовами якого ТОВ “Югстрой Монтаж” придбано роботи з поліпшення штукатурки стін сходового маршу правого боку від 1-го по 23-й поверх і сходовий марш виходу на покрівлю (т.2, а.с. 26-35).
25.09.2019р. між ТОВ “Югстрой Монтаж” (генпідряник) та ТОВ “Арія Строй Град”(субпідрядник) укладено договір підряду №25-09/19, за умовами якого ТОВ    “Югстрой Монтаж” придбано роботи з оздоблення стін на об`єкті “ 24- поверховий оздоровчий комплекс з паркінгом за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 60/1” (т.2, а.с. 36-40).
Судом встановлено, що між ТОВ    “Жилстройсервис-2” (замовник) та ТОВ “Алмі Строй” (підрядник) укладені договори підряду № 1-19/07/18 від 19.07.2018р. на виконання комплексу робіт з гідроізоляції балконів та торців балконів на об`єкті замовника –  24- поверховий оздоровчий комплекс з апартаментами та паркінгом, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 60/1 (т.3, а.с. 9-23).
За фактом виконання вищевказаних договорів сторонами складені акти виконаних будівельних робіт на загальну суму 220966,96 грн., в т.ч. ПДВ 203494 грн. (т.3, а.с. 31-).
ТОВ “Жилстройсервис-2” проведено оплату за фактом виконання вказаних робіт у повному обсязі, на підтвердження чого надано засвідчені копії платіжних доручень (т.3, а.с. 34-38).
За наслідками вказаних правовідносин ТОВ “Алмі Строй” виписані на користь ТОВ  “Жилстройсервис-2” відповідні податкові накладні, які зареєстровано у встановленому порядку (т.3, а.с. 39-91).
На підтвердження факту наявності у контрагента ТОВ “Алмі Строй” необхідних для виконання умов договору ресурсів, зокрема факту придбання останнім відповідних будівельних матеріалів надано засвідчені копії: відповіді на запит про надання інформації, договорів, видаткових накладних (т.3, а.с. 92-227).
Судом встановлено, що між ТОВ    “Жилстройсервис-2” (замовник) та ТОВ    “Мегалайн Буд” (виконавець) укладено договори підряду на розроблення проектної документації на виконання робіт з вентиляції, а саме:  № 10-03/17 від 10.03.2017р., №10-07/17 від 10.07.2017р., за умовами яких замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання з розробки робочої документації  розділів АР, КЖ та КМ конструкцій козирка вхідної групи та покриття ресторану; на влаштування технічних приміщень в просторі між хвиле відбійною стіною і об`єктами берегоукріплення та влаштування залізобетонної плити басейну на  об`єкті “ 24-поверховий оздоровчий комплекс з апартаментами та паркінгом за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 60/1” (т.2, а.с. 54-61, 69-70).
Згідно п.1.1 вказаних договорів, результатом робіт є розроблена проектна документація АР, КЖ та КМ стадії “Р” на будівництво об`єкта, затверджена замовником.
На підтвердження факту виконання зазначених договорів надано в тому числі копії робочої документації (т.2, а.с. 79-87).
За фактом виконання вищевказаних договорів сторонами складені акти здачі-прийняття робіт на загальну суму 132450,00 грн., в т.ч. ПДВ 22075,00 грн. (т.2, а.с. 64-65).
ТОВ “Жилстройсервис-2” проведено оплату за фактом виконання вказаних робіт у повному обсязі, на підтвердження чого надано засвідчені копії платіжних доручень (т.2, а.с. 66-68).
За наслідками вказаних правовідносин ТОВ “Мегалайн Буд” виписані на користь ТОВ  “Жилстройсервис-2” відповідні податкові накладні, які зареєстровано у встановленому порядку (т.2, а.с. 87).
Судом встановлено, що 01.05.2017р. між ТОВ    “Жилстройсервис-2” (покупець) та ТОВ    “Техпромпроект ЛТД” (постачальник) укладено договір на поставку товару № 2404, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар, який зазначений у специфікації, а покупець прийняти та оплатити такий товар. Найменування товару зазначено у специфікації №1, яка є невід`ємною частиною  договору (т.2, а.с. 89-91).
За змістом п.п. 5.1, 5.3 зазначеного договору, товар вважається переданим постачальником та прийнятим покупцем згідно з кількістю, вказаною у накладних.
На підтвердження факту виконання договору № 2404 від 01.05.2017р. надано засвідчені копії видаткових накладних № РН-0000175 від 12.05.2017р.  на суму з ПДВ 141999,98    грн., №РН-0000665 від 07.11.2017р. на суму з ПДВ 25550,00  грн. (т.2, а.с. 92-93).
ТОВ “Жилстройсервис-2” проведено оплату за фактом виконання вказаних робіт у повному обсязі, на підтвердження чого надано засвідчені копії платіжних доручень (т.2, а.с. 94-95).
За наслідками вказаних правовідносин ТОВ    “Техпромпроект ЛТД” виписано на користь ТОВ    “Жилстройсервис-2” відповідну податкову накладну, яку зареєстровано у встановленому порядку (т.2, а.с. 109).
На підтвердження факту використання придбаного товару як замовником будівництва та його передачі своїм підрядникам, позивачем надано засвідчені копії первинної документації із ТОВ “Борстрой”, ТОВ “Мегалайн Девелопмент” (т.2, а.с. 96-108).
Крім того, господарські операції, які податковим органом визнано “нереальними”, товари, роботи та послуги, придбані ТОВ    “Жилстройсервис-2” від ТОВ “Альтеріас”, ТОВ    “Експреспол Строй”, ТОВ “Югстрой Монтаж”, ТОВ “Алмі Строй”, ТОВ “Мегалайн Буд”, ТОВ “Техпромпроект ЛТД” знайшли відображення у конкретних результатах (отриманні проектної документації, будівельних матеріалів, будівельних робіт), що використані при будівництві об`єкта нерухомості, розташованого за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 60/1, який введено в експлуатацію, на підтвердження чого надано копії сертифікатів серії ІУ №163183451641, серії ІУ №163183451650 від 11.12.2018р., виданих Державною архітектурно-будівельною інспекцією України.
Так, з аналізу норм ст.ст.  14,  44,  198,  201 ПК України  та ст.ст. 1, 9 ЗУ «Про бухгалтерський об  лік та фінансову звітність в Україні» вбачається, що підставою для виникнення у платника права на податковий кредит є факт реального здійснення операцій з придбання товарів (робіт, по  слуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відо  мості про їх обсяг та зміст.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Таким чином, платник податку не повинен для підтвердження реальності господарської операції надавати інші, часом вигадані або надумані фіскальним органом документи, якщо такі документи не передбачені діючим законом.
Норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності) (Постанова ВС від 08.05.2018 р. у справі № 815/3526/17).
Відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів не виключає мож  ливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за дого  ворами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізин  гу (Постанова ВС від 08.05.2018 р. у справі № 814/937/15, Постанова ВС від 12.06.2018 р. у справі № 802/1155/17-а, Постанова ВС від 11.06.2018 р. у справі № 826/4565/14, Постанова ВС від 18.05.2018 р. у справі № П/811/1508/16, Постанова ВС від 03.04.2018 р. у справі № 2а- 7462/10/2170, Постанова ВС від 07.03.2018 р. у справі № 804/3420/16).
Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податко  вого обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, як  що цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постача  льниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового креди ту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фак  тів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злаго  дженість дій між ними (Постанова ВС від 12.06.2018р. у справі № 826/11879/13-а).
Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного плат  ника податку від інших осіб, зокрема, від фактичної сплати контрагентом у ланцюгу постачання податку до бюджету, а відтак якщо останній не виконав свого зобов`язання щодо сплати подат  ку або мінімізував свої податкові зобов`язання, то це тягне відповідальність та негативні нас  лідки саме щодо цієї особи, проте вказана обставина не є підставою для позбавлення платника податку-покупця права на отримання податкової вигоди у разі, якщо такий платник має всі до  кументальні підтвердження розміру свого податкового кредиту (Постанова ВС від 12.06.2018 р. у справі № 802/1155/17-а).
Звітування контрагентів до контролюючих органів, а також перебування господарюючих суб`єктів за юридичною адресою не є критерієм правового статусу платника податків (позива  ча) щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту (Постанова ВС від 12.06.2018р. у справі № 2а-1484/12/1370).
Порушення платником податку - постачальником податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника податку - покупця права на отримання податкової вигоди у вигляді податкового кредиту лише за встановленого факту сприяння останнім першо  му в ухиленні від виконання податкового обов`язку або факту їхніх сумісних дій по створенню схеми незаконної мінімізації податкових зобов`язань (Постанова ВС від 23.05.2018 р. у справі № 2а-102/09/0770).
Невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не можуть бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним харак  тером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних подат  кового обліку платника податків (Постанова ВС від 08.05.2018 р. у справі № 815/3526/17).
Будь-яке автоматизоване співставлення, чи дані отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні процесуального Закону, оскільки, автоматизоване співставлення, зокрема задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань, а тому здобуті таким чином докази не можуть визнаватись належними (Постанова ВС від 27.02.2018р. у справі № 811/2154/13-а, Постанова ВС від 12.06.2018р. у справі № 826/16272/13-а, Постанова ВС від 27.03.2018р. у справі № 816/809/17).
Подання платником усіх належним чином оформлених документів, передбачених подат  ковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не доведено, що такі відомості неповні, недостовірні та/або суперечли  ві.
Крім того, як зазначив Верховний Суд у постанові від 07.03.2019 у справі № 818/3838/15, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямова  ність будь-якої операції платника податків на отримання позитивного економічного ефекту. Поняття економічного ефекту не розкрито в  Податковому кодексі України. Однак із загального розуміння характеру економічної діяльності можна дійти висновку, що економічний ефект - це приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.
При цьому не обов`язково, щоб економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому. Також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект від господарської операції може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитися збитковою, і це є одним із варіантів об`єктивного перебігу подій при здійсненні господарської діяльності.
Тобто, господарська операція, направлена на отримання доходу, не завжди може мати позитивний економічний ефект, що є об`єктивним процесом здійснення господарської діяльності, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний комерційний ризик отримати збиток від конкретної операції. Отже, збитковість господарської діяльності не може бути підставою для визначення такої діяльності як негосподарської та/або направленої на ухилення від оподаткування.
Таким чином, судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв`язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні.
Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що всі докази, надані позивачем, оформлені у відповідності до вимог чинного законодавства та містять всі необхідні реквізити передбачені  Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Норми податкового законодавства, не ставлять у залежність право платника податків на врахування витрат при визначенні оподатковуваного прибутку та на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Одне тільки порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.
За умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими правомірно (обґрунтовано), якщо контролюючий орган не доведе зворотне.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові    від 2 грудня 2019 року у справі №826/13060/18.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що апелянтом не надано доказів щодо наявності дефектів у правовому статусі контрагентів позивача, зокрема відсутності реєстрації їх як платників податку на додану вартість або припинення як юридичних осіб на час укладання та виконання угод, а також не надано доказів, які б свідчили про узгодженість дій позивача з контрагентом з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з такими діями контрагента.
Так, Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - Суд) у своєму рішенні у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) від 22 січня 2009 року (п.57 Рішення) зазначив, що у разі, якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов`язаного зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував  поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватись між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.  
Також, Судом вказано, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.
Необхідно зазначити, що податковий орган,    не подав жодних доказів на підтвердження того, що позивачем було порушено податкове законодавство, а також не зазначено інших обставин, які могли б свідчити про порушення позивачем законодавства.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням наданих до суду доказів, колегією суддів встановлено наявність руху активів, підтверджений первинними документами відображеними в бухгалтерському обліку, що є безперечним доказом реальності проведених господарських операційТОВ "ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2".
Таким чином, зазначені вище документи первинного бухгалтерського та податкового обліку, складені у відповідності до приписів діючого законодавства, мають всі необхідні для цього реквізити, а тому відповідають критеріям належного доказу, відповідачем не доведено правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлень - рішень, а позивач довів суду ті обставини, на які посилався в обґрунтування позову.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року – залишити без змін.
Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 16.07.2021  року.

Головуюча суддя:                                                                                          О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                             А.В. Бойко 

          Суддя:                                                                                                             А.Г. Федусик