Номер провадження: 22-ц/813/7946/21 
Номер справи місцевого суду: 2-104/11
Головуючий у першій інстанції Алексєєва О.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2021 року                                                                         м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Таварткіладзе О.М.,
суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А.П.
за участю секретаря судового засідання: Рибачук О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Ширяївського районного суду Одеської області від 25 березня 2021 року про відмову у забезпеченні позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , СТОВ «Злагода», третя особа: Катерино-Платонівська сільська рада Ширяївського району Одеської області, про визнання договору оренди земельної ділянки незаконним,

                        В С Т А Н О В И В:

У вересні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який вподальшому уточнила, до ОСОБА_2 , СТОВ «Злагода», третя особа: Катерино-Платонівська сільська рада Ширяївського району Одеської області про визнання договору оренди земельної ділянки від 13.03.2009 року, укладений між ОСОБА_2 та СТОВ «Злагода» на підставі копії державного акту - незаконним. В обґрунтування вимог зазначала, що ОСОБА_2 добровільно було передано позивачу державний акт на право приватної власності на землю, проте рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 01.07.2008 року позивача було зобов`язано повернути ОСОБА_2 земельну ділянку та повернути державний акт на землю. Оскільки ОСОБА_1 після передачі їй ОСОБА_2 документів на землю, здійснила на ній посів, вона у лютому 2009 року звернулася з позовом до ОСОБА_2 та голови СТОВ «Злагода» Кесаєва Т.Г. про повернення їй незаконно зібраного врожаю соняшника, вагою 17 тон та стягнення моральної шкоди, в процесі розгляду якого їй стало відомо про існування оспорюваного договору. Вважає, що укладений між відповідачами договір оренди від 13.03.2009 року на 10 років є незаконним, оскільки був укладений на підставі копії державного акту, оригінал якого знаходився у неї.
Разом з тим, просила вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку розміром 7,87 га за № 81 масиву 35, розташовану на території Катерино-Платонівської сільської ради Ширяївського району Одеської області, належну ОСОБА_2 згідно державного акту на право приватної власності на землю, переданого ОСОБА_1 в добровільному порядку на договірних підставах. Заява обґрунтована тим, що 11.10.2008 року ОСОБА_3 разом з ОСОБА_2 , здійснили незаконне збирання засіяного і обробленого позивачем врожаю загальною вагою 17 тон насіння соняшника, на площі 7,87 га, тобто заволоділи її майном. Наразі в цивільній справі за її позовом до ОСОБА_2 та голови СТОВ «Злагода» - ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутого майна та відшкодування моральної шкоди, встановлюється дійсна кількість викраденого врожаю насіння соняшника, що становить біля 17 тон., тобто 17х 9300 = 158 100 грн. Протягом всього часу, починаючи з 2008 року відповідачі не повернули їй незаконно зібраний у 2008 році урожай. Беручи до уваги беззаперечний факт незаконного викрадення в неї майна, позивач вважала за доцільним для відновлення її порушених прав просити суд вжити вказані заходи забезпечення позову, оскільки у відповідача відсутнє будь-яке інше майно.
Ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 25 березня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Ширяївського районного суду Одеської області від 25 березня 2021 року скасувати та задовольнити її заяву про забезпечення позову, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, виконання рішення суду буде неможливим або виникнуть труднощі з його виконанням. Крім того заходи забезпечення, які просить вжити позивач, шляхом накладення арешту на земельну ділянку не співмірні позовним вимогам про визнання договору оренди земельної ділянки незаконним та будуть перешкоджати господарській діяльності.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч.1 п.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. 
Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. 
Так, під час вирішення питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є визнання договору оренди земельної ділянки незаконним. В межах цієї справи, позивач просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку. Проте, заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач в межах цієї справи, не співмірні із заявленими нею позовним вимогами. Крім того, матеріали справи не містять доказів, що незабезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, унеможливить виконання рішення суду або утруднить його виконання.
Крім того, заявлений позивачем спосіб забезпечення буде перешкоджати господарській діяльності та порушувати права інших осіб, оскільки земельна ділянка передана в оренду, про що зазначає й сам позивач, та використовується орендатором для виробництва сільськогосподарської продукції.
Таким чином, обраний позивачем спосіб забезпечення  не відповідає меті захисту  інтересів позивача та не може бути задоволений.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, а доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.367, 368, 375, 382-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Ширяївського районного суду Одеської області від 25 березня 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 16.08.2021 року

Головуючий          О.М. Таварткіладзе 

Судді:          С.О. Погорєлова

                                                                А.П. Заїкін