Справа № 158/2308/20 	Головуючий у 1 інстанції: Поліщук С. В. 	
Провадження № 22-ц/802/780/21  Категорія: 53 	  Доповідач: Бовчалюк  З. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
22 липня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Бовчалюк З.А.,   
суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,
з участю секретаря судового засідання Вакіної Д.О.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Страхова компанія «Еталон» про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 , яка подана в його інтересах представником ОСОБА_1 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 квітня 2021 року, 

                                        В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа страхова компанія «Еталон» про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок ДТП.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 грудня 2018 року сталась ДТП за участю транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки «Renault Megane» д.н.з. « НОМЕР_2 », який належить відповідачу по справі ОСОБА_4 .. Винуватцем ДТП, згідно постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.03.2019р. визнано відповідача у справі, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у СК «Еталон». Відповідно до страхового акту №712-14433 СК «Еталон» було встановлено суму страхового відшкодування в розмірі 98 000 грн., які були перераховані на рахунок позивача по справі ОСОБА_3 . Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу №2019/3865 від 26.02.2019р., складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 , вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (Сврз) автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. « НОМЕР_1 » становить 189 726 грн. 58 коп. Позивач вказує, що відповідач відмовляється виплатити йому різницю між страховою виплатою та вартістю відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 91 726 грн. 59 коп. (189 726,58 грн. – 98 000,00грн.).
Просить суд стягнути з відповідача відшкодування майнової шкоди заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 91 726 грн. 59 коп., а також понесені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 917 грн. 27 коп. та витрати сплачені на правову допомогу в розмірі 8000 грн.
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 квітня 2021 року позов в даній справі задоволено частково.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 50833, 07 коп. матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 , яка подана в його інтересах представником ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його позов задовольнити повністю.
Заслухавши представника позивача, представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Задовольняючи часткового позов та стягуючи 50833,07 грн гривень майнової шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що розмір матеріальної шкоди завданої позивачу підтверджений належними і допустимими доказами, а саме страховим актом №712-14433 від 26.06.2019р. та розрахунком суми страхового відшкодування СК «Еталон», згідно яких сума матеріального збитку з врахуванням зносу становить 148 833,07 грн., а тому позов підлягає до часткового задоволення та стягнення з відповідача в користь позивача різниці між сумою матеріального збитку (вартістю відновлювального ремонту) з врахуванням зносу – 148 833,07 грн. та здійсненою виплатою страховиком 98000,00 грн., що відповідає вимогам ст. 1194 ЦК України і становить 50833,07 грн.
Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки такі висновки зроблені з порушенням норм матеріального права.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 , 12.12.2018 року о 09:30 год. на 96 км. + 400 м. а/д Устилуг – Луцьк – Рівне, керуючи транспортним засобом RENAULT Megane, д.н.з. НОМЕР_2 , перед розворотом не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїжджій частині в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом TOYOTA Land Cruiser 200, номерний знак НОМЕР_1 , який рухався в попутному напрямку під керуванням ОСОБА_3 , який на той час, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу був власником транспортного засобу. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 березня 2019 року (справа №161/20543/19, провадження №3/161/957/19), визнано винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладеного на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с. 5-6).
Вказана постанова судді набрала законної сили, а отже в силу положень ч.6 ст.82 ЦПК України, обставини встановлені у ній не підлягають повторному доказуванню.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника наземного транспортного засобу, була застрахована у СК «Еталон», яка в межах ліміту відповідальності нарахувала 100 000,00 грн. страхового відшкодування та фактично виплатила позивачу 98 000,00 грн. Решту 2 000,00 грн. страхова компанія утримала із страхового відшкодування за франшизу згідно договору страхування. Виплата грошових коштів позивачу підтверджується копіями платіжних доручень долучених до матеріалів справи (а.с. 7-9, 66-69).
Як вбачається із страхового акту №712-14433 від 26.06.2019р. та розрахунку суми страхового відшкодування СК «Еталон» вартість відновлювального ремонту транспортним засобом TOYOTA Land Cruiser 200, номерний знак « НОМЕР_1 » становить 222 311,76 грн., сума матеріального збитку з врахуванням зносу (38,00%) становить 148 833,07 грн. (а.с. 7-8).
Відповідно до звіту № 2019/3865 про оцінку транспортного засобу складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 вартість матеріального збитку TOYOTA Land Cruiser 200, номерний знак « НОМЕР_1 » становить 189726,58 грн. З даного висновку вбачається, що вартість матеріального збитку визначена з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу  КТХ на момент ДТП. 
Статтями 28, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, – це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі ст. 25 Закону "Про страхування" здійснення страхових виплат проводиться страховиком відповідно до договору страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката). Зазначений страховий акт складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром - особою, яка займається визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються чинним законодавством) у формі, що визначається сертифікатом.
З матеріалів справи вбачається, що СК «Еталон»  на підставі страхового акту виплатило позивачу 98000  страхового відшкодування в межах страхового ліміту за мінусом 2000 грн франшизи ( а.с. 7-9, 66-69).
На письмовий запит представника позивача  СК «Етало» надала відповідь, що вартість ремонтних робіт, матеріалів та запасних частин, що наведена у страховому акті № 712-14433 взята з ремонтної калькуляції, складеної за допомогою програмного комплексу Audatex, та страхове відшкодування здійснено в межах страхової суми.
Таким чином СК «Еталон» ствердило ту обставину, що страховий акт був складений на підставі ремонтної калькуляції, а не звіту експерта оціночної діяльності.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Згідно з ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність Україні» незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності-суб`єктом господарювання.
Положення ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну діяльність в Україні» поширюються на правовідносини, які виникають у процесі здійснення оцінки майна, майнових прав, що належать фізичним та юридичним особам України на території України та за її межами, а також фізичним та юридичним особам інших держав на території України та за її межами, якщо угода укладається відповідно до законодавства України, використання результатів оцінки та здійснення професійної оціночної діяльності в Україні.
Згідно з частиною четвертою статті 3 ЗУ № 2658-ІІІ, процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12цього Закону.
Суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону ( ст. 5 ЗУ № 2658-ІІІ)
Оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна ( ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЗУ № 2658-ІІІ).
Оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності несуть відповідальність за порушення вимог цього Закону в порядку, встановленому законами.
Оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону. ( ч.1, 2 ст. 32 ЗУ № 2658-ІІІ).
Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності ( ч. 1 ст. 12 ЗУ № 2658-ІІІ).
Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада  2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).
Вказаний висновок викладено в постанові  Верховного Суду в справі №753/21177/16-ц від 19 вересня 2018 року.
Як вбачається з досліджених судом доказів, фактична вартість відновлювального ремонту (вартість матеріального збитку) пошкодженого автомобіля, належного позивачу, становить 189726,58 грн гривень відповідно до звіту №  2019/3865  складеного суб`єктом оціночної діяльності  ОСОБА_5 .
Звіт про оцінку майна складений у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року та на підставі ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_5 має свідоцтво аварійного комісара з правом проведення автотоварознавчої експертизи.
Звіт про оцінку майна ґрунтується на одержаних експертом  відомостях, матеріали дослідження виконано повно, системно та логічно, в звіті відображенні всі пошкодження транспортного засобу, які були виявлені та зазначені  в Протоколі огляду транспортного засобу. 
Визначений у звіті суб`єктом оціночної діяльності розмір матеріального збитку власнику пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_3 відповідачем належними та допустимими доказами не спростований. Відповідач не клопотав про призначення судової експертизи з метою доведеності своїх заперечень, щодо заявленого позивачем розміру відшкодування шкоди. 
З пояснень сторін, наданих ними доказів, встановлено, що фактично основним спірним питанням при визначенні розміру матеріального збитку стало зазначення суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 необхідність заміни кабельного джгута вартістю 42499 грн. При цьому представник відповідача вказував, що на його думку, доцільним було б не заміна такого джгута, оскільки він є досить дороговартісним, а ремонт. Такі твердження представника відповідача є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи та нормами матеріального права. 
Сторонами не заперечувалась та обставина, що в результаті ДТП в транспортному засобі TOYOTA Land Cruiser 200, номерний знак « НОМЕР_1 було пошкоджено, а саме розірвано, жгут проводів. Вказане пошкодження зафіксовано в протоколі огляду транспортного засобу за участю учасників ДТП.  При цьому, як вбачається з ремонтної калькуляції, яка була взята до уваги при визначенні матеріального збитку та виплаті страхового відшкодування СК "Еталон" таке ушкодження не було враховано , відповідно не могло вплинути на вартість визначеного страховою компанією матеріального збитку. 
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками зокрема є витрати , які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. 
На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.( ч. 4 ст. 22 ЦК України.)
В судовому засіданні представник позивача стверджував, що з врахування пояснень суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_5 , які надавались ним в суді першої інстанції та враховуючи, що проводка має визначальне значення для задовільної роботи автомобіля було зазначено про заміну пошкодженого ( розірвано) кабелю, а не його ремонт. 
З врахуванням приписів ст. 22 ЦК України  колегія суддів вважає безпідставними твердження представника відповідача про не надання доказів, щодо фактичних витрат, які були понесені позивачем на ремонт пошкодженого автомобіля, оскільки висновком спеціаліста визначено розмір витрат, які ОСОБА_3 має зробити для відновлення попереднього стану пошкодженого автомобіля. 
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_3   пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_4 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, викладених у позовній заяві та  апеляційній скарзі , а тому такі вимоги підлягають до задоволення.
Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з порушенням норм матеріального то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду  та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову .
У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги  позивача  судові витрати понесені ним за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі  1530 грн ( судові витрати за подання позовної заяви 917,27 + 613, 50грн за подання апеляційної скарги) грн. необхідно стягнути в його користь з відповідача ОСОБА_4 ..
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 8000 грн на правничу допомогу, які є документально підтвердженні та співмірними зі складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт  та обсягом  наданих адвокатом послуг.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

                                             У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 , яка подана в його інтересах представником ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 91726 (дев`яносто одну тисячу сімсот двадцять шість) гривень 59 копійок майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 8000 (вісім тисяч) гривень понесених витрат на правничу допомогу та 1530 (тисячу п`ятсот тридцять) гривень 77 копійок судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: