П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2021 року
м. Рівне

Справа № 569/23248/18
Провадження № 22-ц/4815/865/21

Головуючий у Рівненському міському суді 
Рівненської області: суддя Гордійчук І.О.
Рішення суду першої інстанції проголошено
за неявки учасників справи та їх представників
(вступна і резолютивна частини): 
08.04.2021 у м. Рівне Рівненської області
Повний текст рішення складено: 15.04.2021 

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючий: суддя Хилевич С.В. 
судді: Боймиструк С.В., Шимків С.С.
секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ;
відповідач1 – ОСОБА_2 ;
відповідач2 – ОСОБА_3 ;

представники учасників справи:
позивача – адвокат Оспанов Роман Олегович;
відповідача1 – адвокат Щербяк Юлія Василівна;
відповідача2 – адвокат Мартинов Олексій Юрійович;

за участі: позивача і представників сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги представника ОСОБА_1 – адвоката Оспанова Романа Олеговича і представника ОСОБА_2 – адвоката Щербяк Юлії Василівни на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із житлового будинку, що є у спільній сумісній власності, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із житлового будинку, що є у спільній частковій власності,
в с т а н о в и в:
У грудні 2018 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із житлового будинку, що є у спільній сумісній власності. Мотивуючи вимоги, вказувалося, що йому на праві спільної часткової власності належить ј частина житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 182, 2 м2. Іншим співвласникам будинку – ОСОБА_2 належить Ѕ частина, а ОСОБА_3 – ј частина. Між сторонами склалися усталені відносини з приводу порядку користування спірним житловим будинком та надвірними будівлями, а саме: кожен має облаштований окремий вхід, окремий заїзд, окремий септик, окремі системи обліку газо- та електропостачання, окремі інженері системи. Частки у майні, якими вони користуються, є автономними, за наслідками виділу не здійснюватиметься втручання у несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, а тому не потребується отримання документів, що дають право на їх виконання. 
Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 подала у лютому 2019 року зустрічний позов про виділ частки у натурі з житлового будинку, що є у спільній частковій власності. Зазначала, що вона є співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 182, 2 м2. Розмір її частки складає Ѕ усього будинку, а іншим сторонам – по ј частці кожному. Не заперечувала проти тривалого встановленого порядку користування спірним житловим будинком та надвірними будівлями, а тому в зв`язку з технічною можливістю просила виділити їй в натурі Ѕ частину житлового будинку.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із житлового будинку, що є у спільній сумісній власності, та залишено без задоволення вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із житлового будинку, що є у спільній частковій власності.
Мотивуючи свою апеляційну скаргу, представник ОСОБА_1 – адвокат Оспанов Р.О., вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав установленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Заявник звертав увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Між тим, суд дійшов висновку про те, спірний житловий будинок є об`єктом самочинного будівництва, а тому в силу ст.ст. 364, 367 ЦПК України поділу він не підлягає. Вважає помилковими покликання суду на матеріали інвентаризаційної справи в редакції технічного паспорту від 14.09.2000, тоді як актуальна редакція технічного паспорту виготовлена 27.08.2014, де містяться штампи "Зміни внесені при поточній інвентаризації" від 01.06.2016. При цьому жодних відміток про самочинне будівництво там немає. Більше того, в ході судового розгляду експертом було складено висновок у судовій будівельно-технічній експертизі. Даний висновок експерта також не містить жодних відміток про самочинне будівництво. Тобто оскаржуване рішення ухвалене з використанням припущень, що суперечить ч. 6 ст. 81 ЦПК України.
З цих підстав просить скасувати рішення Рівненського міського суду від 08 квітня 2021 року і задовольнити первісний та зустрічний позови.
У поданому відзиві представник відповідача1, вважаючи рішення суду першої інстанції хибним, просила скасувати його, чим задовольнити апеляційну скаргу представника позивача.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 через свого представника – адвоката Щербяк Ю.В. покликається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, які полягали у невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильному застосуванні норм матеріального права.
На її обґрунтування зазначалося про залишення судом без уваги відсутність доказів про суперечність зміни технічних характеристик житлового будинку Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №79 від 24.04.2015 "Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт", №158 від 03.07.2018 "Про затвердження Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт". Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року №55. Цією Інструкцією передбачено, що поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) здійснюється відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Натомість матеріали справи містять висновок експерта №190726/2_ФМ судової будівельно-технічної експертизи від 15.10.2019, яким визначено можливість поділу житлового будинку на окремі об`єкти нерухомого майна та експертом запропоновано два варіанти поділу. При цьому посилалася на те, що усі самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна втратили такий статус відповідно до штампів у матеріалах інвентаризації справи "Погашено при поточній інвентаризації".
Вважає, що ОСОБА_2 володіє Ѕ частиною житлового будинку, яка належала ОСОБА_4 . На момент прийняття спадщини (24/100 часток) 23 жовтня 2000 року та набуття права власності на 26/100 часток відповідно до договору купівлі-продажу від 02 листопада 2000 року до його складу уже входили А-1 житлова добудова та Г-1 гараж, однак ці обставини не перешкоджали оформити право власності ОСОБА_2 на свої частини будинку.
Щодо недодержання норм матеріального права, то вказувалося про право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, що передбачено ч. 1 ст. 364 ЦК України. Тому право власності ОСОБА_2 підлягає захисту шляхом виділу у натурі в окремий об`єкт нерухомості Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 з визнанням за нею права власності на виділений об`єкт нерухомості у натурі. Вважає, що добудова А-1, прибудова (а2), прибудова (а) та гараж Г-1 були в подальшому узаконені і підстав вважати їх самочинним будівництвом немає.
З наведених міркувань просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановивши нове – про задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 .
Представник відповідача2, вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін, а подані апеляційні скарги – відхилити. При цьому посилався на помилковість висновку експерта №190726/2_ФМ від 15.10.2019 у судовій будівельно-технічній експертизі, оскільки ОСОБА_3 пропонується виділити дві житлові кімнати площею 8, 5 м2 та 14, 4 м2, кухню площею 5, 6 м2, санвузол площею 5, 5 м2, що сумарно складає 34, 0 м2. Однак відповідно до п. 2.22 ДБН В.2.2.-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення" нижня межа площі двокімнатної квартири становить 48 м2, тобто є нижче від межі, визначеної Державними будівельними нормами та правилами. 
Окрім того, в результаті поділу за варіантом №1 ОСОБА_3 позбавляється приміщень, що входять до складу належної їй ј частки будинку. Щодо варіанту №2 висновку експерта, то вона також позбавляється приміщень, що входять до складу належної їй ј частки. Зважаючи на те, що договором дарування від 17 жовтня 2016 року визначено перелік приміщень, що входять до складу її частки у житловому будинку, позбавлення відповідача2 права власності на ці приміщення є порушеннями ст. 41 Конституції України. 
Також судом правильно встановлено, що виділ частки в натурі із спільної власності на будинок унеможливлюється наявністю самочинних об`єктів будівництва у складі будинку чи у складі частки, що виділяється. Тобто не може бути предметом поділу (виділу).
Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявників, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційних скарг.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що за наявності самочинно збудованих (реконструйованих, перепланованих) об`єктів нерухомого майна документи щодо виділу готуються тільки після визнання права власності на них відповідно до закону. Самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна до розрахунку не включаються. Тому виділ в натурі частки зі спільної власності на житловий будинок унеможливлюється наявністю самочинних об`єктів будівництва або у складі будинку, з якого визначаються частки співвласників, або у складі частки, що виділяється.
Оскільки спірне нерухоме майно виключене з цивільного обороту, тому воно не може бути предметом поділу.
За цих обставин суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні первісного та зустрічного позовів. 
Проте з такими висновками погодитися не можна.
Як з`ясовано судом попередньої інстанції, житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , загальною площею 182, 2 м2, житловою – 120, 4 м2, є об`єктом права спільної часткової власності сторін з розрахунку: ОСОБА_2 – Ѕ частина, ОСОБА_1 – ј частина і ОСОБА_3 – ј частина. 
Ці факти підтверджуються Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек (запис про інше речове право №13706803; дата формування: 28.11.2018).
Частка позивача у праві на житловий будинок у 26/100 виникла з договору дарування від 04 грудня 2016 року. ОСОБА_2 набула право на належну їй частку на підставі договору купівлі-продажу, а 24/100 частина, що включає 3-3 жилу кімнату, 2-4 жилу кімнату, Ѕ частину 2-1 коридору, Ѕ частину кухні, Ѕ частину 2-7 коридору, жилою площею 20, 4 м2 – відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.10.2000, виданого Другою Рівненською державною нотаріальною конторою за р. №3-810. ОСОБА_3 належить ј частина житлового будинку на підставі договору дарування від 17 жовтня 2016 року.
Для визначення можливості та варіантів виділу часток у житлового будинку АДРЕСА_1 між сторонами у справі суд першої інстанції призначив судову будівельно-технічну експертизу.
За висновком експерта №190726/2_ФМ судової будівельно-технічної експертизи від 15.10.2019 пропонується два варіанти поділу житлового будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до варіанту виділу №1:
Хомченко виділити (рожевий колір) в житловому будинку (А-2) приміщення: 1-1 (житлова) площею 8, 5 м2; 1-3 (кухня) площею 5, 6 м2; в житловій добудові (А-1) приміщення: 1-2 (житлова) площею 14, 4 м2; 1-4 (санвузол) площею 5, 5 м2; з надвірних будівель і споруд: Погріб (А-2/пг); прибудова (а2); ј огорожа (№1).
ОСОБА_2 виділити (зелений колір) в житловому будинку (А-2) приміщення: 2-1 (коридор) площею 3, 2 м2; 2-2 (кухня) площею 6, 6, м2; 2-3 (житлова) площею 13, 0 м2; 2-4 (житлова) площею 7, 4 м2; 2-5 (житлова) площею 10, 6 м2; 2-6 (житлова) площею 15, 7 м2; 2-7 коридор площею 3, 6 м2; І (сходова клітина) площею 5, 3 м2; ІІ (сходова клітина) площею 8, 0 м2; 1-5 (кладова) площею 3, 4 м2; 1-6 (житлова) площею 11, 1 м2; з надвірних будівель і споруд: Ганок (а1); Сарай (Б); Гараж (Г); Ѕ огорожа (№1).
ОСОБА_1 виділити (синій колір) в житловому будинку (А2) приміщення: 3-1 (житлова) площею 9, 0 м2; 3-2 (житлова) площею 15, 2 м2; в житловій добудові (А-1) приміщення: 3-3 (житлова) площею 15, 5 м2; з надвірних будівель і споруд: Прибудова (а); Сарай (В); Убиральня (г); ј огорожа (№1).
Відповідно до варіанту виділу №2:
ОСОБА_3 виділити (рожевий колір) в житловому будинку А-2) приміщення: 1-1 (житлова) площею 8, 5 м2; 1-6 (житлова) площею 11, 1 м2; в житловій добудові (А-1) приміщення: 1-2 (житлова) площею 14, 4 м2; 1-4 (санвузол) площею 5, 5 м2; з надвірних будівель і споруд: прибудова (а2); ј огорожа (№1).
ОСОБА_2 виділити (зелений колір) в житловому будинку (А-2) приміщення: 2-1 (коридор) площею 3, 2 м2; 2-2 (кухня) площею 6, 6 м2; 2-3 (житлова) площею 13, 0 м2; 2-4 (житлова) площею 7, 4 м2; 2-5 (житлова) площею 10, 6 м2; 2-6 (житлова) площею 15, 7 м2; 2-7 (коридор) площею 3, 6 м2; І (сходова клітина) площею 5, 3 м2; ІІ (сходова клітина) площею 8, 0 м2; 1-3 (кухня) площею 5, 6 м2; 1-5 (кладова) площею 3, 4 м2; з надвірних будівель і споруд: Погріб (А-2/пг); Ганок (а1); Сарай (Б); Гараж (Г); Ѕ огорожа (№1).
ОСОБА_1 виділити (синій колір) в житловому будинку (А-2) приміщення: 3-1 (житлова) площею 9, 0 м2; 3-2 (житлова) площею 15, 2 м2; в житловій добудові (А-1) приміщення: 3-3 (житлова) площею 15, 5 м2; з надвірних будівель і споруд: Прибудова (а); Сарай (В); Убиральня (г); ј огорожа (№1).
Вважаючи, що актуальним та об`єктивним для виділу приміщень кожному зі співвласників з урахуванням їх часток і порядку користування ними, що склався та продовжується тривалий час, є саме варіант №2 висновку експерта №190726/2-ФМ судової будівельно-технічної експертизи від 15.10.2019, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наполягали на його застосуванні при вирішенні спірних правовідносин.
Згідно зі ст.ст. 356, 358, 364 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Як зазначав Верховний Суд України у своїй постанові від 17 лютого 2016 року у справі №6-1500цс15, при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.
Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. 
Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.
Приходячи до переконання про задоволення апеляційних скарг, колегія суддів бере до уваги, що запропонований судовим експертом варіант виділу №2, на застосуванні якого наполягали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ґрунтується на вимогах закону та максимально відповідає обставинам справи, а саме порядку користування житловим будинком та надвірними будівлями, що усталено склався між сторонами. При цьому заперечення ОСОБА_3 , яка є співвласником будинку з розрахунку ј частини, проти виділу нерухомого майна в будь-якому варіанті згідно з висновком судового експерта, врахованими бути не можуть, адже право співвласників на виділ у натурі частки із майна, що є спільною частковою власністю, передбачене Цивільним кодексом України.
Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
Отже, належні сторонам частки у житловому будинку та надвірних будівлях слід виділити з огляду на варіант №2 судового експерта №190726/2_ФМ у судовій будівельно-технічній експертизі від 15.10.2019.
Щодо висновків суду про те, що майно, яке підлягає поділу шляхом виділу у натурі кожній зі сторін її частки, є самочинним будівництвом, тобто вилучене з цивільного обороту і не може бути предметом судового розгляду, то з ними погодитися не можна.
Так, відповідно до ст.ст. 12 і 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Між тим, будь-яких об`єктивних і переконливих доказів про те, що житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями є об`єктом самочинного будівництва матеріали справи не містять, а сторонами їх надано не було.
Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\2003).
Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio – дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. 
Спонуканнями для прийняття постанови про задоволення первісного та зустрічного позовів відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до незастосування норм матеріального права, які підлягали застосуванню.
На підставі ст.ст. 356, 358, 364 ЦК України, керуючись ст. ст. 368, 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 – адвоката Оспанова Романа Олеговича і представника ОСОБА_2 – адвоката Щербяк Юлії Василівни задовольнити.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2021 року скасувати.
Позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити. 
Виділити у натурі ОСОБА_3 частку будівель та споруд у житловому будинку АДРЕСА_1 відповідно до варіанту виділу №2 висновку експерта 190726/2_ФМ у судовій будівельно-технічній експертизі від 15 жовтня 2019 року (рожевий колір), що складає 241/1000 (0, 2410):
в житловому будинку (А-2) приміщення: 1-1 (житлова) площею 8, 5 м2; 1-6 (житлова) площею 11, 1 м2;
в житловій добудові (А-1) приміщення: 1-2 (житлова) площею 14, 4 м2; 1-4 (санвузол) площею 5, 5 м2;
з надвірних будівель та споруд: Прибудова (а2); ј Огорожа (№1).
Виділити у натурі ОСОБА_2 частку будівель та споруд у житловому будинку АДРЕСА_1 відповідно до варіанту виділу №2 висновку експерта 190726/2_ФМ у судовій будівельно-технічній експертизі від 15 жовтня 2019 року (зелений колір), що складає 4921/10000 (0, 4921):
в житловому будинку (А-2) приміщення: 2-1 (коридор) площею 3, 2 м2; 2-2 (кухня) площею 6, 6 м2; 2-3 (житлова) площею 13, 0 м2; 2-4 (житлова) площею 7, 4 м2; 2-5 (житлова) площею 10, 6 м2; 2-6 (житлова) площею 15, 7 м2; 2-7 (коридор) площею 3, 6 м2; І (сходова клітина) площею 5, 3 м2; ІІ (сходова клітина) площею 8, 0 м2; 1-3 (кухня) площею 5, 6 м2; 1-5 (кладова) площею 3, 4 м2;
з надвірних будівель та споруд: Погріб (А-2/пг); Сарай (Б); Ганок (а1); Гараж (Г); Ѕ Огорожа (№1);
Виділити у натурі ОСОБА_1 частку будівель та споруд у житловому будинку АДРЕСА_1 відповідно до варіанту виділу №2 висновку експерта 190726/2_ФМ у судовій будівельно-технічній експертизі від 15 жовтня 2019 року (синій колір), що складає 267/1000 (0, 2670):
в житловому будинку (А-2) приміщення: 3-1 (житлова) площею 9, 0 м2; 3-2 (житлова) площею 15, 2 м2; 
в житловій добудові (А-1) приміщення: 3-3 (житлова) площею 15, 5 м2;
з надвірних будівель та споруд: Прибудова (а); Сарай (В); Убиральня (г); ј Огорожа (№1). 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.
       Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 14.09.2021

Головуючий :                                                                 С.В. Хилевич

Судді:                 С.В.Боймиструк

С.С.Шимків