ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року	 	Справа № 461/691/21 пров. № А/857/12697/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Курильця А.Р.,
при секретарі судового засідання – Ратушній М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Західного офісу Держаудитслужби про визнання протиправним та скасування постанови, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Західного офісу Держаудитслужби на рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 квітня 2021 року (суддя Мисько Х.М., м.Львів), 
ВСТАНОВИВ:
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Західного офісу Держаудитслужби (далі – Офіс, Держаудитслужба відповідно) в якому просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 24.12.2020 №13/0151/2020 (далі – Постанова) та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27 квітня 2021 року позов задоволено. 
Не погодившись із ухваленим судовими рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення відмову у задоволенні позову.
В доводах апеляційної скарги з посиланням на окремі обставини справи вказує, що позивач є виконавцем та підписує розрахунок відшкодування фактичних додаткових витрат на вивезення твердих побутових відходів (далі – ТПВ) з м.Львова, що відповідно підтверджує обставини здійснення останньою дій, що призвели до введення бухгалтерського обліку з порушенням встановленого порядку.
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подала.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін та позивача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що з посадової інструкції позивача не вбачається, що ведення бухгалтерського обліку та фінансової звітності, і зокрема забезпечення правильності внесення даних до фінансової звітності входить до її посадових обов`язків. 
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з не правильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання п. 1.2.4.6 Плану проведення заходів державного фінансового контролю на II півріччя 2020 року, Офісом проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Департаменту з питань поводження з відходами Львівської міської ради (далі – Департамент, ЛМР відповідно) за період з 01.01.2017 по 31.06.2020.
У ревізійному періоді Департаментом, як головним розпорядником коштів виділених на Програму відшкодування додаткових витрат на вивезення твердих побутових відходів, затвердженої рішенням ЛМР від 20.06.2019 №5163 (далі — Програма), за рахунок коштів міського бюджету здійснювалось відшкодування додаткових витрат підприємств виконавців послуг із вивезення твердих побутових відходів на перевезення ТПВ за межі Львівської області.
Метою Програми є забезпечення стабільного та якісного надання послуг поводження з відходами.
Відшкодування виконавцям послуг з вивезення побутових відходів фактичних додаткових витрат на їх перевантаження та перевезення з м. Львова згідно з тарифами, затвердженими виконавчим комітетом.
Виявлене порушення призвело до завищення фактичних додаткових витрат на вивезення ТПВ з м. Львова за період з 01.07.2019 по 31.12.2019 на загальну суму Львівському комунальному підприємству «ТФ «Львівспецкомунтранс» (далі – ЛКП) на суму 79,1 тис грн та Товариству з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» (далі – ТОВ) на суму 9,4 тис. грн, які оплачені Департаментом.
Відповідно до посадової інструкції головного спеціаліста відділу обліку та контролю за вивезенням відходів управління оперативного поводження з відходами Департаменту (далі – Посада), опрацювання документів, поданих виконавцем послуг з вивезення ТПВ для відшкодування додаткових витрат покладено на Посада ОСОБА_1 (а.с.12-14).
За наслідками проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності Департаменту складено протокол про адміністративне правопорушення від 24.11.2020 №13-0074/2020 на позивача (а.с.11).
24.12.2019 Постановою ОСОБА_1 визнано винною у введенні бухгалтерського обліку з порушенням встановленого порядку та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн (а.с.8-9 зворот).
За змістом Постанови встановлено зайве нарахування і виплата додаткових витрат за вивезення ТПВ з м.Львова на загальну суму 88,5 тис грн. Дані порушення призвели до ведення бухгалтерського обліку з порушенням установленого рядку та подання недостовірної звітності, а саме: у звіті «Про надходження та використання коштів загального фонду» форма №2м за 2019 рік по КПКВК 1216014 «Забезпечення збору вивезення сміття і відходів» КЕКВ 2610, завищено касові видатки на суму 88,5 тис грн. Порушення відображено в акті ревізії від 30.10.2020 №06-24/10. Сума матеріальної шкоди - 88,5 тис, грн. що є порушенням пункту 1 статті 3, статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі – Закон № 996-XIV). 
Відповідно до пункту 1 статті 3 Закону №996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.
Пунктом 1 статті 9 цього ж Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи (пункт 8 статті 9 Закону №996- XIV).
На підставі перевірених та прийнятих документів ОСОБА_1 , поданих перевізниками, зайво проведено нарахування та оплату додаткових витрат за вивезення ТПВ з м. Львова ЛКП на загальну суму 79,1 тис грн та ТОВ на суму 9,4 тис грн.
Відповідно до наказу Департаменту від 23.06.2019 №7 «Про затвердження графіку документообігу» встановлено, що працівники департаменту, керівники підрозділів несуть персональну відповідальність за своєчасну і якісну підготовку документів та передачу їх головному бухгалтеру, а також ОСОБА_1 є виконавцем та підписує розрахунок відшкодування фактичних додаткових витрат на вивезення ТПВ з м. Львова (далі – Розрахунок). 
Таким чином, наведене вище свідчить про те, що позивач відповідно перевіряє та підписує первинні бухгалтерські документи та несе персональну відповідальність за своєчасну та якісну підготовку документів, оскільки на Розрахунках, так і виконавця (Вітюк М.П.).
Суд першої інстанції зазначив, що посадова інструкція за Посадою позивача не передбачає ведення бухгалтерського обліку, проте такий висновок суду першої інстанції апеляційний суд вважає невірним з огляду на наведені вище мотиви та крім цього, зазначає наступне.
Як уже зазначено вище, позивач опрацьовує пакет документів, поданих виконавцем послуг з вивезення побутових відходів, для відшкодування фактичних додаткових витрат на вивезення ТПВ з м. Львова, тобто її дії за своєю суттю є участю у веденні бухгалтерського обліку та складанні первинних документів в розумінні Закону №996-XIV. 
У відповідності до статті 164-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) приховування в обліку валютних та інших доходів, непродуктивних витрат і збитків, відсутність бухгалтерського обліку або ведення його з порушенням установленого порядку, внесення неправдивих даних до фінансової звітності, неподання фінансової звітності, несвоєчасне або неякісне проведення інвентаризацій грошових коштів і матеріальних цінностей, порушення правил ведення касових операцій, перешкоджання працівникам державної контрольно-ревізійної служби у проведенні ревізій та перевірок, невжиття заходів щодо відшкодування з винних осіб збитків від недостач, розтрат, крадіжок і безгосподарності, - тягнуть за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з частиною восьмою статті 9 Закону №996-XIV відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.
В матеріалах справи містяться Розрахунки, які підписані директором Департаменту та Вітюк М.П., що відповідно спростовує доводи позивача про те, що вона не підписує жодних бухгалтерських документів.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач здійснювала дії, які призвели до ведення бухгалтерського обліку з порушенням встановленого порядку, тому в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164-2 КУпАП та оскаржувана Постанова про є правомірною.
Відповідно до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС) підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції внаслідок неправильної оцінки обставин справи, допустив неправильне тлумачення норм матеріального права, що призвело до безпідставного задоволення позову, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,
                                                       
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Західного офісу Держаудитслужби задовольнити.                                                  Рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 квітня 2021 року скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити.                                                                      Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	А. Р. Курилець