ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/14708/16                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Огурцов О.П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  13 серпня 2021 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого-судді          Парінова А.Б.,
суддів:                              Беспалова О.О.,          
                                        Грибан І.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АК Інжинірінг" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АК Інжинірінг" до Головного управління ДФС у м. Києві   про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "АК Інжинірінг" з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просило суд: 
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.08.2016 №3842615141, № 3852615141.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач дійсно мав фінансово - господарські взаємовідносини з Товариством з обмеженою відповідальністю "Градіент-Буд", які мали реальний характер та за якими було виконано будівельні роботи використані ним у власній господарській діяльності, а документи бухгалтерського та податкового обліків за цими операціями були оформлені у відповідності до вимог податкового законодавства.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Градіент-Буд", подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на те, що укладені в рамках договірних зобов`язань документи між ТОВ «Ак Інжинірінг» з ТОВ «Градієнт-Буд», є належними і допустимими доказами, які відповідно до ст. 44, п.138.2 ст. 138, пп.139.1.9 п. 139.1 ст. 139, пп. пп. 198.3, 198.6 ст.198, п. 201.10 ст. 201 ПК України є прямим і достатнім підтвердженням факту здійснення господарських операцій з придбання робіт (послуг), а також повноти нарахування податкових витрат за визначений в Акті період. Зауваження до окремих документів щодо їх нібито невідповідного оформлення не є підставою для висновків про загальну відсутність всієї господарської операції. Апелянт зазначає, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АК Інжинірінг" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
Відповідачем було подано до суду відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого останній зазначає, що вимоги апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а викладені у апеляційній скарзі доводи - такими, що суперечать нормам чинного законодавства. Разом з цим, відповідач стверджує, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору було правильно встановлено обставини справи та надано їм належну правову оцінку з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.
З огляду на викладені у відзиві обставини, відповідач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, в період з 26.04.2016 по 12.05.2016 Головним управління ДФС у м. Києві проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "АК Інжиніринг" з питань дотримання вимог податкового законодавства в результаті взаємовідносин з ТОВ "Супутник", (код 19376452) за період з 01.04.2015 по 30.04.2015 та ТОВ "Градіент-Буд" (код 39492913) за період з 01.06.2015 по 30.06.2015.
За результатами перевірки складено акт від 19.05.2016 №110/26-15-14-01-01/32041006, яким встановлено порушення пункту 44.2 статті 44, статті 134 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток за 2015 рік на загальну суму 93 151,00 грн. та порушення пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України в результаті чого за квітень 2015 року завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 16 747, 00 грн. та за червень 2015 року завищено залишок від`ємного значення податку на додану вартість на загальну суму 86 754,00 грн. 
07.06.2016 на підставі зазначеного акту перевірки прийняті податкові повідомлення - рішення №2342615141, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 10350,00 грн. та №2352615141, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на суму 93151,00 грн. 
За результатами адміністративного оскарження рішенням Державної фіскальної служби України від 11.08.2016 р. № 17449/6/99-99-11-01-02-25 скаргу задоволено частково та скасовано податкові повідомлення - рішення від 07.06.2016 р. №2352615141 та №2342615141 в частині   взаємовідносин з ТОВ «Супутник» з відповідною частиною штрафної санкції, а в іншій частині вказані   податкові повідомлення - рішення залишено без змін.
16.08.2016 прийняті податкові повідомлення - рішення № 3842615141, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 8 675,00 грн. та № 3852615141, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на суму 78 079,00 грн. 
Позивач не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями - рішеннями звернувся за захистом порушених прав та інтересів до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про  відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем на підтвердження виконання ТОВ "Градіент-Буд" робіт за договором субпідряду від 12.06.2015 № 12/06/2015 не надано суду документів, які мали бути складені у випадку дійсного виконання відповідних робіт,   а надані складені з порушення вимог Закону України "Про бухгалтерський облік" та з них є неможливим встановити осіб, які їх склали, відтак, позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження реальності та товарності фінансово - господарських відносин з ТОВ "Градіент-Буд", а отже не доведено факт здійснення поставки товару та надання послуг останнім.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до частини 2  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України  (далі -  ПК України).
Згідно з пунктом  44.1 статті 44 Податкового кодексу України  (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
За визначенням, наведеним у  статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»  (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів виключно у разі фактичного здійснення платником податків господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності усіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені у разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно зі  статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»  (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є саме те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондується з нормами  Податкового кодексу України.
Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
В силу підпункту 139.1.9 пункту  139.1 статті 139 Податкового кодексу України   не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість, мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або у разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.
Тобто, зарахування здійснюється у зв`язку із здійсненням операції платника податку шляхом реалізації його товарів, виконаних ним робіт, наданих ним послуг, які є підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку.
Так, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів (послуг) із метою їх використання в господарській діяльності. За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально.
Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди, є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних яких установлена судом.
Згідно правових позицій Верховного Суду при розгляді справ даної категорії судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції (фактичне здійснення господарських операцій); підтвердження господарських операцій належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.
Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та його контрагентом - ТОВ «Градієнт-Буд».
Як вбачається з матеріалів справи, в перевіряємому періоді між позивачем і зазначеним контрагентом було укладено договір субпідряду від 12.06.2015 р. № 12/06/2015 предметом якого є виконання субпідрядником на свій ризик та за завданням генпідрядника комплексу загально-будівельних робіт на об`єкті: "4 Етап будівництва: Секція 3.4 п`ятої черги, секція 3.5 шостої черги, 2-го пускового комплексу дев`ятої черги (підземний паркінг) будівництва житлового комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та паркінгом за адресою: 40-річчя Жовтня 60 в Голосіївському районі м. Києва, Україна".
Відповідно до пунктів 2.2, 3.2. 3.3, 3.8, 4.4, 6.1, 8.1, 10.2 вказаного договору документи, які мають бути складені у випадку виконання робіт обумовлених ним є графіки виконання робіт; акти приймання виконаних підрядних робіт за формою №КБ-2в, довідки про вартість виконаних робіт за формою №КБ-3 примірні форми яких затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово - комунального господарства України від 06.07.2013 №293 щомісячні та за весь об`єм робіт (з додатком   - підсумкова відомість ресурсів); заявки на авансування; звіти про використані матеріально - технічні ресурси; акт приймання - передачі фронту робіт в стані будівельної готовності; документи на підтвердження передання субпідряднику проектної документації та матеріально - технічних ресурсів; реєстри передачі виконавчої документації; звіти з оперативною інформацією про ведення робіт; звіти про кількість залучених до робіт працівників субпідрядника; детальний графік виробництва (виконання робіт), викладений за допомогою програми Micrisoft Project з щотижневим звітом про виконані роботи в режимі відстеження; виконавча документація (акти прихованих робіт, робочі креслення, протоколи вимірювань, протоколи ущільнення ґрунту, протоколи якості з`єднувальних конструкцій).
З метою підтвердження належного виконання спірного договору субпідряду, позивачем до матеріалів справи надано копії договірної ціни, яка є додатком до договору, акту № 1 від 25.06.2016 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2015 року, довідки про вартість виконаних будівельних робіт*/витрати**/ за червень 2015 року від 25.06.2015, платіжного доручення від 15.07.2015 № 970, загальних журналів робіт ТОВ "АК Інжинірінг" на об`єкті № 9 та на об`єкті № 10. 
Інших документів, складання яких передбачено умовами договору субпідряду від 12.06.2015 № 12/06/2015 позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції так і під час апеляційного розгляду справи надано не було, як і не було зазначено про причини неможливості їх надання.
Зокрема, умовами вказаного договору передбачено, що субпідрядник зобов`язаний розпочати виконання робіт на об`єкті з дати отримання від Генпідрядника: проектної документації та/або відповідного письмового завдання на виконання конкретного виду робіт (п.п. 2.3. п. 2 Договору), які у матеріалах справи відсутні, крім цього, акт виконаних робіт надано без додатку - підсумкова відомість ресурсів, відсутня виконавча документація до довідки про вартість виконаних будівельних робіт (п.п. 10.2 п. 10 Договору).
Колегія суддів зауважує, що з представлених позивачем акту виконаних робіт неможливо встановити факт їх виконання працівниками ТОВ «Градієнт-Буд», адже відсутні будь-які відомості про перелік використаних матеріалів у кількісному та вартісному вимірі, кількість використаних людино-годин, персонал, який виконував ці роботи, задіяні для виконання цих робіт виробничі потужності позивача і порядок їх використання сторонніми особами. Відомості про зміст акту приймання виконаних будівельних робіт викладені абстрактно.
Також, як вірно вказано судом першої інстанції, в наданих суду копіях акту № 1 від 25.06.2016 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2015 року та довідки про вартість виконаних будівельних робіт*/витрати**/ за червень 2015 року від 25.06.2015 в графах "Субпідрядник" та "Генпідрядник" наявні підписи скріплені печатками, водночас не зазначено даних осіб, які відповідні підписи вчинили. 
Згідно частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік" встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Таким чином з наданих позивачем суду на підтвердження виконання ТОВ "Градіент-Буд" робіт за договором субпідряду від 12.06.2015 № 12/06/2015 копій акту № 1 від 25.06.2016 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2015 року та   довідки про вартість виконаних будівельних робіт*/витрати**/ за червень 2015 року від 25.06.2015 не можливо встановити осіб, які їх склали.
Оскільки вказані документи складені з порушенням вимог   Закону України "Про бухгалтерський облік" то вони не є належними доказами, що підтверджують фактичне    виконання будівельних та ремонтних робіт.
Апелянтом не надано також і інших документів, що підтверджують реальність господарської операції.
Крім того, колегія суддів враховує доводи податкового органу про неспроможність виконання    ТОВ "Градіент-Буд" будівельних робіт згідно Договору субпідряду, з огляду на відсутність матеріально технічної бази, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, матеріали справи не містять переконливих доказів того, що відповідні роботи за Договорами субпідряду виконувались саме ТОВ "Градіент-Буд", як виконавцем, що також не спростовано позивачем.
Колегія суддів зауважує, що для підтвердження реальності виконання господарської операції не достатньо лише наданих первинних документів, але й важливо встановити наявність у позивача та контрагента достатніх матеріальних та трудових ресурсів для здійснення господарської діяльності, зокрема будівельних операцій.
Колегія суддів приймає до уваги те, що під час апеляційного розгляду справи позивач не був позбавлений можливості надання додаткових доказів по справі, однак, інших документів позивачем суду надано не було.
Колегія суддів враховує доводи апелянта про те, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, та зауважує, що наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку виконаний.
Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.
Разом з цим, позивачем не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано належних та допустимих доказів протиправності прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення.
Отже, аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.
У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи позивача не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АК Інжинірінг" залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя                                                            А.Б. Парінов

Судді:                                                                                О.О. Беспалов

                                                                                          І.О. Грибан