ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

08 липня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 915/535/17	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Лавриненко Л.В., Мишкіної М.А. 
секретар судового засідання Кияшко Р.О.

За участю представників учасників справи:
від ТОВ "Несторг", ТОВ "Енерго-Консалт" та ТОВ "Амстор Трейд" -   адвокат Гусєв М.М.
від ТОВ "Фінансова компанія "АВУАР-СЕРВІС" - адвокат Розум Е.В.
від ТОВ "АМСТОР"  -  арбітражний керуючий Черпак А.Ю.
від ТОВ будівельно-торгівельна компанія "ТАВРІЯ" - арбітражний керуючий Жмакін С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД"
на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 01.04.2021
у справі №915/535/17
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АВУАР-СЕРВІС"
до Товариство з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельна компанія "ТАВРІЯ"
про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 10.10.2017 порушено провадження у справі про банкрутство       Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельна компанія "ТАВРІЯ" (далі - ТОВ БТК "ТАВРІЯ"), введено процедуру розпорядження майном у справі про банкрутство ТОВ БТК "ТАВРІЯ", тощо. 
  Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.10.2018 були визнані грошові вимоги ТОВ "АМСТОР" в загальному розмірі 576199,80 грн, які відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону про банкрутство в сумі 576199,80 грн заборгованості були віднесені до четвертої черги реєстру задоволення кредиторських вимог, в сумі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору - до першої черги реєстру задоволення кредиторських вимог.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.10.2018 затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ БТК "ТАВРІЯ" із визначенням їх черговості, зокрема, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АМСТОР" (далі - ТОВ "АМСТОР") у розмірі 3200  грн витрат по сплаті судового збору - перша черга, у розмірі в сумі 576199,80 грн - четверта черга.
Постановою Господарського суду Миколаївської області від 22.11.2019 ТОВ БТК "ТАВРІЯ" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Жмакіна С.А., тощо.
У листопаді 2020 ТОВ "АМСТОР" звернулося до Господарського суду Миколаївської області з заявою про визнання кредиторських вимог в порядку ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства у сумі 24  663 286,80 грн.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 01.04.2021 визнано грошові вимоги ТОВ "АМСТОР" в загальному розмірі 24  663 286 грн, які відповідно до ч. 1 ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства в підлягають віднесенню до четвертої черги реєстру задоволення кредиторських вимог, в сумі 4204 грн витрат по сплаті судового збору - до першої черги реєстру задоволення кредиторських вимог, зобов`язано ліквідатора грошові вимоги ТОВ "АМСТОР" в сумі 24  663 286 грн заборгованості  віднести до четвертої черги реєстру задоволення кредиторських вимог, в сумі 4204 грн витрат по сплаті судового збору - до першої черги реєстру задоволення кредиторських вимог.
В мотивах оскаржуваної ухвали суд першої інстанції зазначив, що у відповідності до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог ТОВ "АМСТОР" вказував про зарахування грошових зобов`язань ТОВ "БТК "ТАВРІЯ" перед ТОВ "АМСТОР" за кредитним договором та грошових зобов`язань ТОВ "АМСТОР" перед ТОВ "БТК "ТАВРІЯ" за договором поставки.  З урахуванням вказаного зарахування зустрічних вимоги, розмір заборгованості боржника за невиконання грошових зобов`язань за кредитним договором, право вимоги за яким перейшло до ТОВ "АМСТОР" на підставі договору про відступлення права вимоги склав 427 715,24 грн, який і був визнаний в якості конкурсних кредиторських вимог ТОВ "АМСТОР" згідно ухвали господарського суду Миколаївської області від 22.10.2018.
Однак, як відзначено суду першої інстанції, у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі № 904/9795/16 про банкрутство ТОВ "АМСТОР", суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що сама заява ТОВ "АМСТОР" про зарахування зустрічних однорідних вимог не свідчить про проведення сторонами зарахування однорідних зустрічних вимог та припинення зобов`язання у розумінні ст. 601 Цивільного кодексу України у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів направлення зазначеної заяви на адресу ТОВ БТК "Таврія". При цьому повторне направлення та отримання заяви про проведення заліку однорідних вимог не може свідчити про проведення зарахування, оскільки відбулось після порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "АМСТОР". За таких обставин  Центральний апеляційний господарський суд прийшов до висновків, що грошові вимоги ТОВ БТК "Таврія" за договором поставки в частині суми основного боргу підлягають визнанню судом та включенню до четвертої черги задоволення вимог кредиторів.
Враховуючи встановлену судом апеляційної інстанції відсутність факту зарахування зустрічних однорідних вимог, Господарський суд Миколаївської області дійшов висновку, що кредитор - ТОВ "АМСТОР" має грошові вимоги до ТОВ БТК "ТАВРІЯ", які виникли у зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором, право вимоги за яким перейшло до ТОВ "АМСТОР" на підставі договору про відступлення права вимоги.
Місцевим господарським судом не прийнято до уваги заперечення ліквідатора щодо пропуску строку позовної давності, оскільки ухвалою суду від 10.10.2017 про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ БТК "Таврія" був введений мораторій на задоволення вимог кредиторів, перебіг позовної давності зупинився на період з 10.10.2017 по 22.11.2019 (ухвалення постанови про визнання боржника банкрутом), а тому, на переконання суду першої інстанції, є  помилковими твердження ліквідатора щодо пропуску строку позовної давності при зверненні ТОВ "АМСТОР" до суду із заявою про визнання кредиторських вимог.
Також, пославшись на приписи ч. 4 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства місцевий господарський суд зазначив, що приписами Кодексу передбачено можливість кредитора звернутись із заявою про визнання конкурсних кредиторських вимог поза межами встановленого тридцяти-денного строку та отримати задоволення своїх вимог в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.
Не погодившись із даним рішенням до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД" (далі - ТОВ "АМСТОР ТРЕЙД") в якій просить ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 01.04.2021 у справі №915/535/17 скасувати повністю і ухвалити нове рішення, яким відхилити грошові вимоги ТОВ "АМСТОР" до ТОВ БТК "Таврія" в загальному розмірі 24 663 286 грн та 4204 грн витрат по сплаті судового збору.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала прийнята за неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи з огляду на наступне.
Так, за твердженням апелянта, спірні грошові вимоги ТОВ «АМСТОР» до боржника виникли у 2015 році, до відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ БТК «ТАВРІЯ» і, відповідно, є конкурсними.
Посилаючись на приписи ст.ст. 45, 47, 60, 90 Кодексу України з процедур банкрутства апелянт зазначає, що виходячи з наведених норм Кодексу України з процедур банкрутства, заявления та розгляд конкурсних вимог, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, можливий тільки на стадії розпорядження майном боржника. В ліквідаційній процедурі розглядаються виключно поточні вимоги, що виникли під час провадження у справі про банкрутство. Конкурсні вимоги, які не були заявлені на стадії розпорядження майном боржника, у разі затвердження звіту ліквідатора та закриття провадження у справі про банкрутство вважаються погашеними.
Визнання судом першої інстанції в ліквідаційній процедурі боржника грошових вимог TOB «АМСТОР», які є конкурсними і не заявлені на стадії розпорядження майном боржника, на переконання скаржника, є результатом неправильного застосування норм Кодексу України з процедур банкрутства та призвело до постановлення незаконної ухвали.
При цьому, на переконання апелянта, помилка ТОВ «АМСТОР» стосовно настання факту зарахування зустрічних однорідних вимог до боржника, який у подальшому спростований постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі №904/9795/16, не може вважатися поважною причиною пропуску строку звернення з конкурсними вимогами в межах процедури розпорядження майном боржника, оскільки ліквідаційна процедура у справі про банкрутство ТОВ БТК «ТАВРІЯ» введена постановою Господарського суду Миколаївської області від 22.11.2019, тобто через дев`ять місяців після спростування факту зарахування вимог, у зв`язку з чим ТОВ «АМСТОР» мало можливість заявити конкурсні вимоги протягом цього періоду. Не заявлення конкурсних вимог, на думку скаржника, є результатом бездіяльності ТОВ «АМСТОР».
Скаржник також зазначає, що у справі №915/844/16, на преюдиціальність обставин у якій послався суд першої інстанції, TOB «АМСТОР ТРЕЙД» не брало участі у зв`язку з чим обставини, встановлені рішенням у цій справі, можуть бути спростовані ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» в межах справи про банкрутство ТОВ БТК «ТАВРІЯ». Так, ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» стверджує, що подало до матеріалів справи заперечення щодо визнання конкурсних вимог ТОВ «АМСТОР», в яких вказало на обставини, які спростовують факт погашення ТОВ «ОЛК АЛЬФА» кредитної заборгованості. Зокрема, подані ТОВ «АМСТОР» до матеріалів справи копії платіжних доручень не підтверджують обставин сплати ТОВ «ОЛК АЛЬФА» грошових коштів на користь ПАТ «ЮНЕКС БАНК», оскільки отримувачем коштів у них зазначене ТОВ БТК «ТАВРІЯ», а не ПАТ «ЮНЕКС БАНК». Розрахункові документи, які б підтверджували обставину перерахування ТОВ «ОЛК АЛЬФА» грошових коштів на користь ПАТ «ЮНЕКС БАНК» і були належними та допустимими доказами таких обставин, за твердженням скаржника, в матеріалах справи відсутні. Наявні в матеріалах справи платіжні доручення про перерахування ТОВ «ОЛК АЛЬФА» грошових коштів на користь ТОВ БТК «ТАВРІЯ», як вважає апелянт, не підтверджують обставин, якими ТОВ «АМСТОР» обґрунтовує свої грошові вимоги, і не мають значення для розгляду справи, відповідно, не стосуються предмета доказування.
Наведеним, як вважає скаржник, спростовуються обставини сплати ТОВ «ОЛК АЛЬФА» кредитної заборгованості на користь ПАТ «ЮНЕКС БАНК» встановлені рішенням Господарського суду Миколаївської області від 23.03.2017 у справі №915/844/16, які суд першої інстанції у цій справі вважав преюдиціальними, про що було зазначено апелянтом у запереченнях наданих до суду першої інстанції. Втім, за твердженням апелянта, наведені обставини судом першої інстанції не з`ясовувались, належна оцінка аргументам ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» та платіжним дорученням на предмет їх відповідності вимогам до належності і допустимості доказів не надавалась.
Крім того, як стверджує апелянт, наявні в матеріалах справи платіжні доручення не містять підпису уповноваженої особи та відбитка печатки платника - ТОВ «ОЛК АЛЬФА», а також підпису уповноваженої особа та відбитка печатки/штампу банківської установи, у зв`язку з чим такі докази не можна вважати достовірними. Втім, скаржник зазначає, що даним обставинам суд першої інстанції оцінки не надав. 
Стосовно посилання суду першої інстанції на встановлення наведених вище обставин ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.10.2018 у справі №915/535/17 (про визнання грошових вимог ТОВ «АМСТОР») апелянт зауважує, що зі змісту даної ухвали вбачається, що суд вважав обставини сплати ТОВ «ОЛК АЛЬФА» кредитної заборгованості на користь ПАТ «ЮНЕКС БАНК» встановленими рішенням Господарського суду Миколаївської області від 23.03.2017 у справі №915/844/16, у зв`язку з чим прийняв їх як преюдиціальні та самостійно не досліджував і не надавав оцінку доказам на підтвердження зазначених обставин. Через відсутність належних, допустимих і достовірних доказів сплати ТОВ «ОЛК АЛЬФА» на користь ПАТ «ЮНЕКС БАНК» грошових коштів не підтвердженою, як вважає апелянт, є обставина набуття ТОВ «ОЛК АЛЬФА» права вимоги до ТОВ БТК «ТАВРІЯ». Таким чином, на переконання апелянта, обставина набуття ТОВ «АМСТОР» права вимоги до ТОВ БТК «ТАВРІЯ» за договором відступлення права вимоги укладеним з ТОВ «ОЛК АЛЬФА», не підтверджується, а протилежні висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є результатом порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.04.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №915/535/17 за апеляційною скаргою ТОВ "АМСТОР ТРЕЙД" на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 01.04.2021 та призначено справу до розгляду на 02.06.2021.
Судом апеляційної інстанції отримано відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «АМСТОР» в якому товариство просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
В обґрунтування своїх заперечень ТОВ «АМСТОР» зазначає, що прийняло за договором про відступлення права вимоги від ТОВ «ОЛК АЛЬФА» право вимоги до боржника щодо повернення грошових коштів за кредитним договором, укладеним між ПАТ «ЮНЕКС БАНК» та ТОВ БТК «ТАВРІЯ», строк виконання зобов`язань з повернення грошових коштів за яким, настав. Право грошової вимоги ТОВ «ОЛК АЛЬФА» за кредитним договором до боржника перейшло на підставі договору поруки, що укладений між ТОВ «ОЛК АЛЬФА» та ПАТ «ЮНЕКС БАНК». Виконання грошових зобов`язань ТОВ «ОЛК АЛЬФА» перед ПАТ «ЮНЕКС БАНК» за ТОВ БТК «ТАВРІЯ» на підставі договору поруки підтверджується платіжними дорученнями. Факти здійснення та законність зазначених операцій підтверджено рішенням господарського суду Миколаївської області від 23.03.2017 у справі №915/844/16. Одночасно із цим, TOB «АМСТОР» мало невиконані грошові зобов`язання за договором поставки перед ТОВ БТК «ТАВРІЯ», строк виконання яких настав. Надалі, на підставі заяви ТОВ «АМСТОР здійснено часткове зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання за якими настав. Однак, відповідно до постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019р. у справі № 904/9795/16 встановлено, що заява ТОВ «АМСТОР» про зарахування зустрічних вимог не свідчить про проведення зарахування однорідних зустрічних вимог, внаслідок чого грошові вимоги ТОВ БТК «ТАВРІЯ» за договором поставки підлягають визнанню та включенню до 4 черги задоволення вимог кредиторів ТОВ «АМСТОР». Отже, в результаті невизнання судом факту проведення зарахування однорідних зустрічних вимог, у ТОВ «АМСТОР» виникли грошові вимоги до ТОВ БТК «ТАВРІЯ». Копії документів, що підтверджують зазначені грошові вимоги, за твердженням ТОВ «АМСТОР», було надано до суду першої інстанції.
Посилаючись на приписи ст.ст. 45, 60 Кодексу України з процедур банкрутства ТОВ «АМСТОР» зазначає, що конкурсні вимоги, що заявлені поза межами встановленого строку, можуть бути заявлені кредитором та, відповідно, розглянуті господарським судом не тільки в межах процедури розпорядження майном боржника, а й протягом ліквідаційної процедури банкрута.
У судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.06.2021 у справі №915/535/17 було оголошено перерву до 23.06.2021.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.06.2021 розгляд справи було відкладено на 08.07.2021.
Під час судового засідання від 08.07.2021 представник апелянта та арбітражний керуючий Жмакін С.А. підтримали вимоги за апеляційною скаргою на наполягали на її задоволені. 
Представники ТОВ "Фінансова компанія "АВУАР-СЕРВІС" та ТОВ "АМСТОР"  надали пояснення у відповідності до яких не погоджуються з апеляційною скаргою, просять залишити її без змін, а оскаржувану ухвалу без задоволення. 
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Миколаївської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Як вбачається з наявних матеріалів оскарження ухвали, ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 10.10.2017 було порушено провадження у справі №915/535/17 про банкрутство ТОВ БТК "ТАВРІЯ"; введена процедура розпорядження майном.
Постановою Господарського суду Миколаївської області від 22.11.2019 ТОВ будівельно-торгівельна компанія "ТАВРІЯ" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Жмакіна С.А.
У листопаді 2017  ТОВ «АМСТОР» звернулося до суду першої інстанції з заявою в якій просило визнати грошові вимоги до боржника у розмірі 576199,80 грн. боргу та 3200,00 грн витрат по сплаті судового збору.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.10.2018 затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ будівельно-торгівельної компанії "ТАВРІЯ", в тому числі визнано вимоги ТОВ "АМСТОР" в сумі 576199,80 грн із включенням їх до четвертої черги задоволення вимог кредиторів, зокрема, 427715,24 грн основної заборгованості.
В подальшому 09.11.2020 ТОВ "АМСТОР" звернулось до Господарського суду Миколаївської області із заявою про визнання кредиторських вимог в порядку ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства у розмірі 24663286,80 грн.
Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції погодився із доводами викладеними ТОВ "АМСТОР" у заяві про визнання кредиторських вимог та визнав грошові вимоги товариства до боржника в загальному розмірі 24663286 грн.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду з цього приводу зазначає таке. 
Згідно з ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства кредитором є юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства також визначено, що грошове зобов`язання це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.
За приписами ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.
Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.
Як встановлено ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.10.2018 року, підтверджено матеріалами справи, а також встановлено рішенням господарського суду Миколаївської області від 23.03.2017 у справі № 915/844/16, між Банком і ТОВ БТК "ТАВРІЯ" (позичальник) укладено кредитний договір, до котрого вносилися зміни та доповнення додатковими угодами №№ 1-15, згідно умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії в розмірі 80560000 грн на поповнення обігових коштів на строк з 16.08.2012 р. по 14.08.2015 включно на умовах, передбачених договором, а позичальник - прийняти, належним чином використати та повернути кошти, одержані в рахунок кредитної лінії, сплатити проценти за користування кредитною лінією, комісії та виконати свої зобов`язання в повному обсязі на умовах, передбачених договором (п.п. 1.1 - 1.3, 1.6 кредитного договору).
Виконання зобов`язань ТОВ БТК "ТАВРІЯ" за вказаним кредитним договором забезпечено укладеним між Банком та ТОВ "ОЛК АЛЬФА" (поручитель) договором поруки, згідно умов якого ТОВ "ОЛК АЛЬФА" поручилося перед Банком за виконання ТОВ БТК "ТАВРІЯ" зобов`язань, що виникли або можуть виникнути у майбутньому на підставі кредитного договору та відповідає перед Банком за порушення позичальником таких зобов`язань (пп. 1.1 договору поруки).
На виконання умов кредитного договору Банком надано ТОВ БТК "ТАВРІЯ" грошові кошти в загальній сумі 80559000 грн, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача за період 16.06.2012 - 08.07.2016, проте ТОВ БТК "ТАВРІЯ" неналежним чином виконувало умови кредитного договору.
  В подальшому ТОВ "ОЛК АЛЬФА" погашено заборгованість ТОВ БТК "ТАВРІЯ" за кредитним договором. Зокрема, рішенням  господарського суду Миколаївської області від 23.03.2017 у справі №915/844/16, з-поміж інших платежів, встановлено також і  сплату ТОВ "ОЛК АЛЬФА" кредитної заборгованості згідно платіжних доручень від 20.03.2015 № 297 на суму 300000,00 грн., від 20.03.2015 № 298 на суму 260000,00 грн.; від 14.04.2015 № 309 на суму 921184,15 грн., від 18.05.2015 № 335 на суму 887660,14 грн.; від 11.06.2015 № 356 на суму 917248,80 грн.; від 13.07.2015 № 375 на суму 887660,14 грн.; від 11.08.2015 № 400 на суму 917248,81 грн.; від 31.08.2015 № 410 на суму 20000000,00 грн.
Банком на підставі пп. 2.6 договору поруки видано ТОВ "ОЛК АЛЬФА" довідку від 19.07.2016 № 16.1-2254, якою підтверджуються обставини погашення заборгованості ТОВ БТК "ТАВРІЯ" за кредитним договором та перехід до ТОВ "ОЛК АЛЬФА" прав кредитора за кредитним договором.
02.09.2015 між ТОВ "ОЛК АЛЬФА" (поручитель або первісний кредитор) та ТОВ "АМСТОР" (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги (цесії), за умовами якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор прийняв грошові права вимоги  в загальному розмірі 25091002,04 грн. за Кредитним договором, Договором поруки №0.90.0812.ЮО_П1 від 09.02.2015, згідно платіжних доручень від 20.03.2015 № 297, від 20.03.2015 № 298; від 14.04.2015 № 309, від 18.05.2015 № 335; від 11.06.2015 № 356; від 13.07.2015 № 375; від 11.08.2015 № 400; від 31.08.2015 № 410. 
Отже, кредитором ТОВ "БТК "ТАВРІЯ" за вказаними зобов`язаннями в розмірі 25091002,04 грн  стало ТОВ "АМСТОР".
07 вересня 2015 року ТОВ "АМСТОР" направив ТОВ "БТК "ТАВРІЯ" заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 24663286,80 грн. Згідно даної заяви було зараховано грошові зобов`язання ТОВ "БТК "ТАВРІЯ" перед ТОВ "АМСТОР" за кредитним договором № 0.90.0812.ЮОК від 16.08.2012, та грошові зобов`язання ТОВ "АМСТОР" перед ТОВ "БТК "ТАВРІЯ" за договором поставки від 01.02.2013.
З огляду на наведене розмір заборгованості боржника за невиконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 0.90.0812.ЮО_К від 16.08.2012, укладеним між ПАТ "ЮНЕКС БАНК" та ТОВ БТК "ТАВРІЯ", часткове право вимоги за яким перейшло до ТОВ "АМСТОР" на підставі договору про відступлення права вимоги від 02.09.2015, становить 427715,24 грн, який і був визнаний в якості конкурсних кредиторських вимог ТОВ "АМСТОР" згідно ухвали господарського суду Миколаївської області від 22.10.2018.
Втім, у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі №904/9795/16 про банкрутство ТОВ "АМСТОР" суд апеляційної інстанції прийшов до висновків, що сама заява ТОВ "АМСТОР" від 07.09.2015 не свідчить про проведення сторонами зарахування однорідних зустрічних вимог та припинення зобов`язання у розумінні ст. 601 ЦК України у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів направлення зазначеної заяви на адресу ТОВ БТК "Таврія" саме 07.09.2015.
При цьому повторне направлення 20.04.2017 та отримання 24.04.2017 заяви про проведення заліку однорідних вимог від 07.09.2015 не може свідчити про проведення зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 24663286,80 грн, оскільки відбулось після порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "АМСТОР" (ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2016), введення мораторію на задоволення вимог кредиторів у процедурі розпорядження майном.
За таких обставин  Центральний апеляційний господарський дійшов висновку, що грошові вимоги ТОВ БТК "Таврія" за договором поставки від 01.02.2013 в частині суми основного боргу в розмірі 24663286,80 грн підлягають визнанню судом та включенню до четвертої черги задоволення вимог кредиторів.
Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Аналогічна позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2020 р. у справі №917/154/15.
З огляду на встановлену судом апеляційної інстанції відсутність факту зарахування зустрічних однорідних вимог, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що кредитор - ТОВ "АМСТОР" має грошові вимоги до ТОВ БТК "ТАВРІЯ" у сумі 24663286,80 грн, які виникли у зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором № 0.90.0812.ЮО_К від 16.08.2012, укладеним між ПАТ "ЮНЕКС БАНК" та ТОВ БТК "ТАВРІЯ", право вимоги за яким перейшло до ТОВ "АМСТОР" на підставі договору про відступлення права вимоги від 02.09.2015.
Відтак, грошові вимоги ТОВ "АМСТОР" до боржника в загальному розмірі 24663286 грн підлягають визнанню та включенню до реєстру вимоги кредиторів. 
Колегія суддів вважає помилковими твердження апелянта з приводу того, що заявлення та розгляд конкурсних вимог, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, можливий тільки на стадії розпорядження майном боржника, оскільки  Кодексом України з процедур банкрутства не визначено жодних обмежень (заборон) щодо розгляду вимог кредиторів до боржника на будь-якій стадії розгляду справи. 
З приводу тверджень апелянта про відсутність у матеріалах справи належних доказів про перерахування ТОВ "ОЛК АЛЬФА" грошових коштів на користь ПАТ "ЮНЕКС БАНК", колегія суддів зазначає таке.
За приписами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.74 ГПК України).
Пунктом 4 ст. 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
У наявних матеріалах оскарження ухвали містяться платіжні доручення про перерахування ТОВ "ОЛК АЛЬФА" грошових коштів на користь ПАТ "ЮНЕКС БАНК" в призначенні платежу за якими вказано погашення кредиту згідно вимоги та договору поруки. Платіжні доручення містять реквізити платника та отримувача коштів, а також дату, печатку та підпис ПАТ "ЮНЕКС БАНК".
Дані грогові кошти були перераховані на підставі листів-вимог ПАТ "ЮНЕКС БАНК" за якими Банк вимагав погашення заборгованості за кредитом на підставі укладеного між  ПАТ "ЮНЕКС БАНК" та ТОВ "ОЛК АЛЬФА" договору поруки. 
Так, платежі згідно платіжних доручень №297 від 20.03.2015, №298 від 20.03.2015, № 309 від 14.04.2015, № 335 від 18.05.2015, № 356 від 11.06.2015, № 375 від 13.07.2015, № 400 від 11.08.2015, № 410 від 31.08.2015 здійснювалися ТОВ "ОЛК АЛЬФА" на підставі відповідних листів-вимог ПАТ "ЮНЕКС БАНК", а саме №16.2.1-909 від 20.03.20215, №16.2.1-1133 від 14.04.2015, №16.2.1-1437 від 18.05.2015, № 16.2.1-1702 від 11.06.2015, № 16.1-1976 від 13.07.2015, № 16.1-2267 від 11.08.2015, № 16.1-2373 від 18.08.2015.
Слід відзначити, що у вказаних вимогах ПАТ "ЮНЕКС БАНК" вказано розрахунковий рахунок за яким мають здійснюватися розрахунки між сторонами, а саме № НОМЕР_1 . Саме даний рахунок вказаний у платіжних дорученнях про перерахування ТОВ "ОЛК АЛЬФА" на користь банку грошових коштів. 
За приписами ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що наявні у матеріалах справи платіжні доручення є належними та допустимими доказами по справи та підтверджують обставин перерахування ТОВ "ОЛК АЛЬФА" на користь ПАТ "ЮНЕКС БАНК" грошових коштів на підставі кредитного договору №0.90.0812ЮО_К від 16.08.2012 та договору поруки №0.90.0812.ЮО_П1 від 09.02.2015.
Натомість, апелянтом не надано жодних неналежних та недопустимих доказів на підтвердження того, що ТОВ "ОЛК АЛЬФА" не перераховувалися, а ПАТ "ЮНЕКС БАНК" не отримувалися грошові кошти за вказаними платіжними дорученнями. 
Судова колегія також зазначає, що апелянт не був позбавлений можливості, у разі наявності сумнівів щодо наданих заявником копій платіжних доручень, звернутися до суду із відповідним клопотанням про витребування їх оригіналів, однак, своїм правом не скористався. 
Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування ухвали Господарського суду Миколаївської області від 01.04.2021 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали без змін.  
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 01.04.2021 у справі №915/535/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено та підписано 13.07.2021.

Головуючий суддя                                                                      Аленін О.Ю.

Суддя                                                                                  Лавриненко Л.В.

Суддя                                                                                   Мишкіна М.А.