Постанова
Іменем  України
 
15 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 334/7954/13
провадження № 61-6559св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 23 березня 2021 року у складі колегії суддів: Крилової О. В., Кухаря С. В., Полякова О. З.,
ВСТАНОВИВ:
Історія справи 
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2020 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання у справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заява мотивована тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2015 року, з урахуванням рішення Апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором за № МL-008/403/2007 від 30 жовтня 2007 року в розмірі 1782 893,42 грн. та за кредитним договором № МL-008/150/2008 від 15 квітня 2008 року в розмірі 3 780 493,83 грн, а також витрати на оплату судового збору в розмірі 3 441,00 грн.
На підставі вищезазначеного рішення, 22 червня 2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист № 334/7954/13-ц, який перебував на виконанні у Дніпровському ВДВС у м. Запоріжжі. Згідно відповіді з Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі від 08 червня 2020 року № 40188, виконавче провадження № 52533906 на підставі виконавчого листа № 334/7954/13-ц про стягнення заборгованості повернуто стягувачу на підставі пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Станом на дату подання заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не отримувало вказаної постанови з оригіналом виконавчого листа, внаслідок чого був пропущений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Заявник зазначав, що на даний час, виконавчий документ на виконанні у жодному відділі державної виконавчої служби не перебуває, заборгованість перед стягувачем не сплачена, рішення не виконано.
Виконавчий лист, який був виданий 22 червня 2016 року, є втраченим і встановити його місцезнаходження не вбачається можливим, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило суд видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 334/7954/13-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором на боржника ОСОБА_3 та поновити строк для його пред`явлення до виконання.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року вказана вище ухвала скасована і направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В ході нового розгляду судом першої інстанції встановлено, що виконавчі листи були пред`явлені стягувачем до Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, було відкрито виконавчі провадження за вищевказаними виконавчими листами ВП № 45310738, 45310349 та 45310608, 453107502.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2014 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2013 року скасовано.
Листом ГУЮ у Запорізькій області УДВС відділу примусового виконання рішень, на адресу Ленінського районного суду м. Запоріжжя направлено оригінали виконавчих листів та постанови про закінчення виконавчих проваджень.
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором №ML-008/150/2008 від 15 квітня 2008 року в розмірі 236487,78 доларів США, що еквівалентно 1890246,83 грн. за офіційним курсом НБУ та 6899400,94 грн. що разом складає 8789647,77 грн. Стягнуто суму заборгованості за кредитним договором № МL-008/403/2007 від 30 жовтня 2007 року в розмірі 111528,39 доларів США, що еквівалентно 891446,42 грн. за офіційним курсом НБУ та 3093061,60 грн., що разом складає 3984508,02грн. та судовий збір в сумі 3441,00 грн. 
Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року рішення суду першої інстанції змінене. Зменшено розмір стягнутої пені з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором № МL-008/403/2007 від 30 жовтня 2007 року з 3093061,60 грн. до 891447 грн. Зазначено, що остаточна сума, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за договором № МL-008/403/2007 від 30 жовтня 2007 року 1782893,42 грн. замість 3780493,83 грн.; за договором № МL-008/150/200 від 15 квітня 2008 року стягненню підлягає 3780493,83 грн. замість 8789647,77 грн. В решті рішення залишено без змін.
22 червня 2016 року на адресу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направлено копію рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2015 року, копію рішення Апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року та виконавчий лист.
Виконавчий лист № 334/7954/13-ц перебував на виконанні у Дніпровському ВДВС у м. Запоріжжі.
З копії постанови старшого державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 22 лютого 2017 року, вбачається, що виконавчий лист № 334/7954/123ц, виданий 22 червня 2016 року, постановлено повернути стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки за боржником зареєстровано майно, на яке не можливо звернути стягнення та відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення. У постанові також зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлено для виконання в строк до 22 лютого 2020 року.
06 червня 2018 року від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на адресу Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області направлено інформаційний запит, в якому стягувачем зазначено, що згідно Автоматизованої системи виконавчих проваджень, старшим державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, 22 лютого 2017 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Зазначено, що станом на 06 червня 2018 року стягувач оригінал виконавчого листа та постанови про повернення виконавчого документа не отримував.
Аналогічні запити направлялись на адресу Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області 06 лютого 2019 року та 01 квітня 2019 року.
З відповіді на вищезазначені інформаційні запити Дніпровський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області повідомило ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про те, що 22 лютого 2017 року старшим державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 9 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено рекомендованим листом на адресу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» оригінал виконавчого листа № 334/7954/13-ц від 22 червня 2018  року, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя з постановою за вихідним номером № 6702 від 22 лютого 2017 року.
Стягувачем вживалися заходи для розшуку виконавчого листа та не було втрачено інтерес до здійснення виконання.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що у заяві про видачу дубліката виконавчого листа представником заявника зроблено висновок, що виконавчий документ було втрачено. При цьому жодних доказів на підтвердження втрати виконавчого листа заявник до заяви не додає, будь-яких клопотань про витребування доказів не заявляє. 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Запорізького апеляційного суду від 23 березня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково, ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2020 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що втрата виконавчого листа є підставою для видачі дублікату незалежно від причин втрати. Сам по собі факт відсутності оригіналу виконавчого листа на виконанні та у суді, який його видав, надає стягувачеві право на звернення до суду з відповідними вимогами про видачу дублікату виконавчого листа. До того ж боржник не надав жодних доказів на підтвердження того, що виконавчий лист перебуває на виконані або про те, що ним виконаний обов`язок, покладений на нього судовим рішенням.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У квітні 2021 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Запорізького апеляційного суду від 23 березня 2021 року та залишити в силі ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2020 року.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга обґрунтована тим, що істотним є вирішення питання щодо поважності пропуску позивачем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Встановлені судом обставини, які мають значення для справи, свідчать про те, що до спливу строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання. Позивач був обізнаний про повернення йому 22 лютого 2017 року виконавчого документа. Позивач неодноразово звертався до Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжя з приводу стану виконавчого провадження. Тому суд першої інстанції правильно застосував правові норм при вирішенні питання щодо відмови в поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачі виконавчого листа.   
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 26 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу з суду першої інстанції.
У червні 2021 року матеріали цивільної справи № 334/7954/13-ц надійшли до Верховного Суду та 02 червня 2021 року передані судді-доповідачу.
Ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
Межі та підстави касаційного перегляду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
В ухвалі Верховного Суду від 26 квітня 2021 року зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України (порушення норм процесуального права).
Позиція Верховного Суду
Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі № 643/5556/14-ц (провадження № 61-11131сво19) зроблено правовий висновок про те, що: «Апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості скасовувати ухвалу, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі та направляти справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. У кожному випадку суд апеляційної інстанції повинен перевіряти чи перешкоджає ухвала суду першої інстанції подальшому провадженню у справі. Суд апеляційної інстанції не має повноважень на скасування ухвали суду першої інстанції, постановленої за наслідками розгляду скарги на дії державного або приватного виконавця та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції на підставі положень пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України, оскільки така ухвала не є ухвалою, що перешкоджає подальшому провадженню у справі».
Отже, ухвала, якою відмовлено у задоволенні заяви є за своєю суттю судовим рішенням, яким завершено розгляд, а не процесуальною ухвалою, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Апеляційний суд не врахував вимог частини першої статті 374 ЦПК України та дійшов помилкового висновку про скасування ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2020 року та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена з порушенням норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржену постанову апеляційного суду скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Запорізького апеляційного суду від 23 березня 2021 року скасувати.
Передати справу № 334/7954/13 на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції постанова Запорізького апеляційного суду від 23 березня 2021 року втрачає законну силу.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                    В. І. Крат 
 
Судді:                                                                             Н. О. Антоненко 
 
                                                                                       І. О. Дундар
 
Є. В. Краснощоков
 
                                                                                       М. Ю. Тітов