КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня  2021 року м. Київ
Справа 754/5991/21
Апеляційне провадження № 33/824/2650/2021
Категорія: ч.1 ст. 130, ст 185 КУпАП
Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В. розглянувши апеляційну скаргу адвоката Туровського Віталія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1   на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою:АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 , ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
ВСТАНОВИВ:
 Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 03.03.2021 серії AAБ №124732  об 13:44 водій ОСОБА_1   в м. Києві по пр. Броварському, 16-А, керував автомобілем «ВАЗ 21053» номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ГП 546795 від 03.03.2021 року об 13 годині 00 хвилин за адресою  м. Київ, проспект. Броварський, 16-А вчинив непокору праціникам поліції. На вимогу  поліцейського Кузнєцова В.В., припинити правопорушення та не проникати до службового автомобіля, - нереагував, своїми діями створив суспільну небезпеку та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.
Десянським районним судом м.Києва, постановою від 28 квітня 2021 року визнано винним  ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, за вчинення якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. ОСОБА_1 також визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, за вчинення якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу п`ятнадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 гривень.
На підставі ст. 36 КУпАП остаточне стягнення ОСОБА_1 призначено у виді штрафу шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір в розмірі 454 /чотириста п`ятдесят чотири/ грн.
     Не погоджуючись із зазначеною постановою, адвокат Туровський В.В. в інтересах ОСОБА_1  07 травня 2021 року подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Десянського районного суду м.Києва від 28 квітня 2021 скасувати, провадження у справі закрити.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що матеріалами справи не доведено, що автомобіль ВАЗ 21053, днз НОМЕР_1 рухався та зупинявся поліцейськими, а відповідно не доведено, що ОСОБА_2 , керував транспортним засобом. Суд не врахував, що поліцейські прибули  за викликом до служби 102 , і під час їх прибуття автомобіль стояв.
До протоколу про вчинення адміністративного правопорушення вносились виправлення та доповнення іншою датою, що є порушенням інструкції. Адвокат посилався на те, що особа не може притягуватись до відповідальності за протоколом, оформленим з порушенням вимог закону.
Суд не врахував, що свідки, які підтвердили відмову водія від проходження тесту на алкогольне сп`яніння є також працівниками поліції, так як працюють в службі охорони, а відповідно  не могли залучатись в якості свідків. 
Направлення на огляд з приводу стану сп`яніння не містить прізвища водія, що доводить ту обставину, що ОСОБА_2 ні хто не пропонував пройти огляд. 
Крім того, складені матеріали не містять інформації вилучення транспортного засобу у особи, що перебувала в стані сп`яніння.
На підставі вищенаведеного, адвокат стверджував, що в діях ОСОБА_2 , відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП  України.
У судовому засіданні 31 травня 2021 року ОСОБА_1 та адвокат Туровський В.В.  доводи апеляційної скарги підтримали.
ОСОБА_1 пояснив суду, що 03 березня 2021 року він не керував транспортним засобом в стані сп`яніння. Оскільки він проводив ремонт свого службового автомобіля до пізньої ночі, йому керівництво дозволило 03.03. 2021 року відіспатись і в нього був не робочий день. Вранці  по дорозі до житла, в якому він проживав, він зупинився на Броварському проспекті з метою отримання послуг повії. Спиртні напої розпивав у стоячому автомобілі на його сидінні, так як він проживає недалеко від Броварського проспекту, він збирався пішки йти до квартири співмешканки. Поліція під`їхала оскільки був виклик на гарячу лінію 102 в той момент, коли він збирався прибрати в автомобілі і йти спати до квартири де проживав .
В судовому засіданні 05 липня 2021 року інспектор р3БЗп2 УПП у м. Києва ДПП лейтенант поліцій Гусєва Д.І. надала пояснення щодо обставин притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 .
Пояснила, що дійсно надійшов виклик на гарячу лінію, в якому повідомлялось , що на Броварському проспекті п`яний водій керує транспортним засобом. Коли патруль під`їхав за адресою виклику, автомобіль ВАЗ, яким керував ОСОБА_1 не рухався, але двигун іще був гарячий і  з під капоту йшов не великий димок, та був характерний запах.
ОСОБА_3 пред`явила суду запис на власному мобільному телефоні з камер спостереження  по м. Києву  "Смарт сіті ТІВІ "  на якому чітко вбачається, що 03 березня 2021 року об 11 годині 40 хвилин автомобіль ВАЗ 21053  номерний знак НОМЕР_2   рухався . 
Крім того, працівник поліції підтвердила, що автомобіль був переданий пасинку ОСОБА_1 , оскільки останній перебував в стані сильного сп`яніння , вчинив непокору працівникам поліції, намагався проникнути до службового автомобіля, про що також складався відповідний протокол.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , адвоката, лейтенанта поліції Гусєвої Д.І, оглянувши, долучені до справи письмові докази  , та записи на дисках, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд дійшов висновкау, що апеляційну скаргу адвоката Туровського Віталія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1   слід залишити без задоволення, а постанову  Деснянського районного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року - залишити без змін.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно ст. 278 КУпАП передбачають, що суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Відповідно до положень  КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
За вимогами п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ч.1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 185 КУпАП злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку -
тягне за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.
Як вбачається з матеріалів справи, суд при розгляді справи по суті вказаних вимог закону дотримався.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 185  КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, і є правильним.
Зокрема, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №124732  від 03.03.2021 в якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння року  ( а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), що стали підставою для пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольне сп`яніння  в закладі охорони здоров`я; даними відеозапису з нагрудних камер працівників поліції в обсязі, долученому до матеріалів провадження; письмовими поясненнями свідків  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,  в присутності яких   ОСОБА_1 відмовився пройти перевірку для визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку.
Крім того, тієї ж доби о 13.00 год. перебуваючи за вказаною вище адресою, ОСОБА_1 перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння та відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ГП 546795 від 03.03.2021 року  вчинив непокору вимозі  поліцейського Кузнєцоа В.В. , припинити правопорушення та не проникати до службового автомобіля, своїми діями створив суспільну небезпеку.
ОСОБА_1  було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, однак від  підпису відмовився. Будь-яких заперечень з приводу обставин викладених в протоколі  ОСОБА_1  на місці оформлення протоколу не зазначав.
Вказані протоколи про адміністративне правопорушення відповідають вимогам ст.256 КУпАП.
Надаючи оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що вони відповідають критерію належності, допустимості та достатності, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність у діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 . ст. 185 КУпАП.
Достовірність даних, викладених в протоколах та правдивість показань свідків перевірені в судовому засіданні апеляційного суду, а тому в даному випадку, суддя районного суду, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини даної справи і з урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги адвоката Туровського В.В. в інтересах ОСОБА_1  з приводу безпідставного притягнення його довіритель до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 , так як він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та взагалі не здійснював дії на керування авто, є безпідставними, розцінюються судом як намагання уникнути відповідальності за скоєне правопорушення,  спростовуються оголошеними та дослідженими в судовому засіданні письмовими та відео доказами, яким суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, що також перевірено в суді апеляційної інстанції.
З  наявного у матеріалах справи відеозапису, вбачається, що ОСОБА_1 перебував з озаками сильного алкогольного сп`яніння, поводив себе неадекватно, здійснював проникнення до службового автомобіля.
Щодо посилань в апеляційній скарзі, що судом проігноровано клопотання про відкладення розгляду та те що у відповідності до вимог ст. 38 КУпАП районни суд мав можливість враховуючи строки про притягнення до адмінстативної відповідальноїсті винної особи відкласти розгляд справи, апеляційни суд вважає  безпідставними з огляду на наступне.
Пункт 1 статті 6 Конвенції  у  відповідній частині передбачає таке: "Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом (...)".
 
Розумність тривалості провадження повинна оцінюватись, у розрізі практики ЄСПЛ окресленої ним у його рішеннях, відповідно до обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливості для заявника питання, що розглядається (див., з-поміж багатьох інших, рішення у справі "Фрідлендер проти Франції", [GC], N 30979/96, пункт 43, ECHR 2000-VII).
 
При цьому, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. у т.ч. постанову ВС від 15 травня 2019 року у справі № 0870/8014/12).
  
Дана позиція суду касаційної інстанції щодо окреслених підходів є сталою та висловлена у цей період, зокрема, у понад 286 судових рішеннях, відповідно ураховується судом в цій справі згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з метою однакового застосування всіма судами загальної юрисдикції законодавства та уникнення його неоднозначного тлумачення.
 
У цій справі дії особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на переконання суду, спрямовані на затягування провадження, та прямо указують, на те, що така особа добросовісно не користувалась належними їй процесуальними правами.
 
Прямо ігнорувала наявні у неї процесуальні обов`язки, адже особа, що притягається до адміністративної відповідальності не прибула у засідання з підстав які б указували що вона особисто не має змоги на те, усі звернення умотивовані відсутністю можливості прибуття через неможливість прибуття адвоката.
 
Тим самим, створювала недобросовісні перепони для руху справи, що, на переконання суду, є неприйнятним, та вимагає від суду ефективної протидії.
 
А  саме,  27 квітня 2021 року подання  клопотання захисника Туровського В.В. про направлення матеріалів справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП на розгляд за місцем проживання ОСОБА_1 до Києво-Святошинського районного суду Київської області. Однак враховуючи положення частини 1 статті 276 КУпАП, якою визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, відсутність в поданому клопотанні об`єктивних причин, які перешкоджають явці ОСОБА_1 до суду, дане клопотання було відхилено судом.
 
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого  в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної  Конвенції.
 
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.
 
Відповідно Суд в цій справі забезпечивши право особи, що притягається до адміністративної відповідальності приймати особисту участь та участь його захисника в процесі безпосередньо в судовому засіданні, уживши заходів для поінформованості її про даний процес та ураховуючи поведінку, яка, як, уже відмічалося, спрямована на створення недобросовісних перепон для руху справи, вірно вважав за можливе завершити розгляд провадження на підставі наявних у справі матеріалів.
 
Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» зазначив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані  організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. В цій справі, за умови дотримання розумних строків розгляду, які на думку суду, мають бути щонайменше меншими за строки окреслені у ст. 38 КУпАП, було забезпечено додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції, адже такий розгляд не може тривати фактично вічно, а саме а ж до поки така особа не виразить бажання прибути в суд, так як не можливо спрогнозувати об`єктивно коли таке бажання у нього настане.
 
Як наслідок, ураховуючи наявність підстав вважати про поінформованість особи про даний процес, як і про дату, час та місце його здійснення, суд при відсутності у особи з певних своїх причин та міркувань стійкого бажання приймати участь в процесі, вірно вважав за можливе розглянути справу за його відсутності, оскільки така поведінка останнього є її особистим вільним користуванням її власними правами на свій розсуд.
 
Доводи скарги з приводу внесення виправлень до протоколу про адміністративні правопорушення іншою датою,  судом не приймаються, з огляду на те, що жодних виправлень протокол не містить, а ті висловлювання та доповнення на які вказує адвокат не стосуються події адміністративних правопорушень, а лише стосуються того факту, що ОСОБА_1 16 березня 2021 року у відділенні поліції     під час отримання тимчасового дозволу на керування транспортним засобом та ознайомлення з протоколом відмовився від підпису.  Неможливість ознайомлення порушника з протоколом 03 березня 2021 року підтверджується оглянутим відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 03 березня перебував в такому стані алкогольного сп`яніння, що періодично не міг  стояти, сидів на асфальті, не розумів що відбувається та був не спроможний зрозуміти, що потрібно підписувати. Суд також враховує, що оформлення правопорушення супроводжувалось вчиненням дій, які свідчили про непокору законним вимогам працівників поліції.
 
Доводи скарги з приводу не доведеності факту керування транспортним засобом в стані сп`яніння, повністю спростовуються оглянутим апеляційним судом записом , наданим працівником поліції, яким повністю спростована версія порушника та адвоката з приводу того, що ОСОБА_1 зранку 03 березня 2021 року зупинився на Броварському проспекті з метою отримання послуг повії, з якою тривалий час розпивав спиртні напої, оскільки не збирався керувати транспортним засобом, в подальшому між ним та сутенером виник конфлікт, що і спричинило виклик поліції.
З запису вбачається, що об 11 годині сорок хвилин автомобіль ОСОБА_1 рухався, що повністю спростовує версію останнього, що в цей час він розпивав спиртні напої в стоячому автомобілі.
 
Доводи про те, що ОСОБА_1 не пропонувалось пройти огляд та в направленні на огляд не вказано прізвище особи, яка направляється не впливають на законність постанови районного суду, з огляду на те, що вказані обставини підтверджені поясненнями двох свідків. Доводи адвоката, що працівники охорони не можуть бути свідками та є зацікавленими особами є необґрунтованим припущенням адвоката. Крім того, ніким не заперечується, що вказані свідки були очевидцями оформлення працівниками поліції факту вчинення правопорушення цілком випадково.  Відсутність в справі розписки про вилучення транспортного засобу не впливає на доведеність в діях водія складу правопорушення. Крім того, працівник поліції пояснила, кому був переданий автомобіль, що не заперечувалось ОСОБА_1 та його адвокатом.  
У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Зазначені вимоги закону Деснянським районним судом міста Києва, при розгляді справи про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст. 185 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.
Доказів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом у апеляційній скарзі не наведено.
Істотних порушень закону, які б слугували підставою для скасування рішення суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.
Аналізуючи встановлені обставини справи та досліджені докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які могли б бути підставою для  його скасування, тому апеляційну скаргу адвоката Туровського Віталія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1   необхідно залишити без задоволення, а постанову Десянського районного суду м. Києва 28 квітня 2021 року  залишити без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП суд, -
                                                               ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Туровського Віталія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1   - залишити без задоволення.
Постанову Десянського районного суду м. Києва 28 квітня 2021 року щодо притягнення  ОСОБА_1  до відповідальності за ч.1 ст.130, ст 185 КУпАП - залишити без змін
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
       
             Суддя
Київськогоапеляційного суду                                                               О.В. Желепа