ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 598/720/20	Головуючий у 1-й інстанції Щербата Г.Р. 	
Провадження № 22-ц/817/665/21 	Суддя - доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 304090000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Дикун С. І., Парандюк Т. С., 
за участю секретаря - Костів Х.Ю. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №598/720/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” на заочне рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2021 року, ухваленого суддею Щербатою Г.Р., повний текст якого складений 01 квітня 2021 року, у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В:
у травні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк “Приватбанк” звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 15 серпня 2017 року у розмірі 25 291 (двадцять п`ять тисяч двісті дев`яносто одну) гривню 42 копійки станом на 15 квітня 2020 року, а також судових витрат у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні судового збору.
В обґрунтування позовних вимог АТ КБ “Приватбанк” зазначило, що 15 серпня 2017 року між позивачем та відповідачем укладений договір про надання банківських послуг, шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до умов якого, банк надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Порушивши умови договору, відповідач не виконував зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого, станом на 15 квітня 2020 року виникла прострочена заборгованість по кредитному договору в сумі 25 291,42 грн., а саме: 18 734,71 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 18 734,71 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4 876,17 грн. - заборгованість за простроченими процентами, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 180,54 грн. - штраф (процентна складова).
Заочним рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2021 року позов — задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” 18 734 грн. 71 коп. - заборгованості по кредитному договору від 15 серпня 2017 року та 1 555 грн. 48 коп. - судових витрат по справі.
В решті позову — відмовлено.
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк “Приватбанк” просить скасувати рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2021 року у справі №598/720/20 в частині відмови в задоволенні позовних вимог і в цій частині ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі. В іншій частині рішення залишити без змін, а також стягнути судові витрати, посилаючись на те, що воно є необґрунтованим, незаконним, при винесенні рішення судом порушені норми матеріального і процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи, що мають значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги АТ КБ “Приватбанк” зазначило, що суд першої інстанції порушив норми процесуального законодавства, оскільки здійснив розгляд справи, поверхнево та упереджено, не спрямував розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи. Відповідач не заперечував факт отримання кредитних коштів та їх користування, більш того, матеріали справи містять достатні докази для задоволення позовних вимог. Позивач звертає увагу на те, що при ухваленні рішення судом не враховано паспорт споживчого кредиту, який особисто підписаний відповідачем. Вказують на те, що суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, однак, зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню і зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи. Зазначають, що ними надана до суду копія анкети-заяви від 15 серпня 2017 року, з якої чітко вбачається: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація необхідна для отримання картки, адже, ОСОБА_1 вказана інформація заповнена особисто, і що позичальник висловив згоду про укладення договору, отримання кредитної картки “Універсальна”. Крім того, Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті позивача. Також, АТ КБ “Приватбанк” разом з анкетою-заявою надав до суду копію паспорта споживчого кредиту, який особисто підписаний відповідачем та в якому зазначено: - базова відсоткова ставка за користування кредитом (43,2% річних); - процентна ставка, що застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (86,4% річних); розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж 30 днів, а саме: 500 гривень + 5% від суми заборгованості по кредитному договору, із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій). Тобто, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Вказана довідка подана до суду разом із позовною заявою, проте, суд на даний доказ уваги взагалі не звернув. Натомість цілком безпідставно вважав стягнення заборгованості за процентами та неустойкою необґрунтованим, оскільки вони ніби-то не встановлені умовами договору. Кредитний договір повністю відповідає вимогам ч.1 ст.207, ч.2 ст.208 ЦК України, якими встановлено вимоги для письмової форми правочину. Спірний кредитний договір є публічним договором, умови якого відповідно до ч.2 ст.633 ЦК України є однаковими для всіх споживачів аналогічних банківських послуг, що надаються банком. Доказів оскарження відповідачем саме укладеного договору матеріали справи не містять. Також, свідченням визнання угоди відповідачем є факт користування картрахунку та використання кредитних коштів. Вказують, якщо суд не згоден із розрахунком заборгованості, суд повинен був надати свій розрахунок, оскільки судом цього не було зроблено, вважають, що суд ухилився від своїх прямих обов`язків, зокрема від здійснення правосуддя. У даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, як і не оспорювалося відповідачем укладення чи не укладення кредитного договору, тому, вказані обставини свідчать про його згоду з усіма умовами цього договору. Позивачем доведено, що з моменту підписання відповідачем заяви, між банком та ним укладено кредитний договір шляхом приєднання до запропонованого банком договору, а також доведено, що відповідач був повідомлений про умови кредитування, в тому числі, про відсоткову ставку за користування кредитними коштами. Окрім цього, місцевий суд оскарженим рішенням не тільки призводить до нехтування принципами платності кредитного договору, а ще і наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, банку та у цілому — порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави. Суд ігнорує, що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів.
ОСОБА_1 своїм правом на відзив не скористався.
АТ КБ “Приватбанк” в судове засідання не з`явилося, хоча належним чином було повідомлене про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується розміщеним оголошенням про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме на веб-порталі судової влади України.
Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.
Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заочне рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2021 року переглядається лише в частині, в якій оскаржене, тобто в частині відмови в позові про стягнення заборгованості за процентами та неустойкою (штрафи).
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржене судове рішення не відповідає, з огляду на таке.
Судом встановлено, що відповідно до умов договору №б/н від 15 серпня 2017 року, укладеного між ПАТ КБ “ПриватБанк”, (найменування змінено на АТ КБ “Приватбанк” на підставі рішення Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року №519), та ОСОБА_1 , банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації (а.с. 17-19).
У заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
Згідно Довідки АТ КБ “Приватбанк”, ОСОБА_1 було надано 2 кредитні картки: № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , з останньою терміном дії до 09/22 (а.с. 16).
У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 9 500,00 гривень, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с. 15).
До анкети-заяви банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт “Універсальна” “Універсальна, 30 днів пільгового періоду” та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/, які ОСОБА_1 не підписані (а.с. 20-68).
Як убачається із довідки-розрахунку заборгованості за договором №б/н від 15 серпня 2017 року внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед банком, розмір якої станом на 15 квітня 2020 року складає 25 291,42 грн., з яких: 18734,71 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 18 734,71 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4 876,17 грн. - заборгованість за простроченими процентами, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 180,54 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 9-12).
Відмовляючи в позові в частині стягнення процентів за користування кредитом та штрафів, суд першої інстанції виходив із того, що в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 15 серпня 2017 року процентна ставка не зазначена. Тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції погодитися н6е може, виходячи з такого.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ “ПриватБанк”).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченим тілом кредиту, заборгованість за простроченими процентами, а також штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.
Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.
При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Разом з тим суд не звернув увагу на те, що в матеріалах справи наявний підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, в якому також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування (а.с. 18-19).
Ураховуючи викладене, суд у порушення вимог статей 81, 228, 264 ЦПК України з урахуванням повноважень суду не врахували те, що оскільки сторонами було погоджено, зокрема процентну ставку, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, то суду слід було визначити й стягнути таку заборгованість відповідно до положень закону та підписаних відповідачем анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту.
Підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та паспорт споживчого кредиту ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання.
Крім того, з виписки руху коштів за рахунком (а.с. 13-14) вбачається, що ОСОБА_1 отримав та використовував кредитні кошти, далі неодноразово порушував умови договору, бо не сплачував обов`язкові платежі у встановлені строки, що і стало підставою для нарахування штрафних санкцій.
Як убачається із довідки-розрахунку заборгованості за договором №б/н від 15 серпня 2017 року внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед банком, розмір якої станом на 15 квітня 2020 року складає 25 291,42 грн., з яких: 18734,71 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 18 734,71 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4 876,17 грн. - заборгованість за простроченими процентами, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 180,54 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 9-12).
Враховуючи те, що сторонами було погоджено, зокрема процентну ставку, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, що підтверджується паспортом споживчого кредиту, підписаним відповідачем, тому колегія суддів вважає, що слід стягнути з відповідача 4 876,17 грн. - заборгованість за простроченими процентами, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 180,54 грн. - штраф (процентна складова).
Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” слід задовольнити, а заочне рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2021 року в частині відмови в позові про стягнення заборгованості за процентами та неустойкою (штрафи) — скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами та неустойкою (штрафи) — задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: с. Гніздичне, Збаразького району, Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , Паспорт громадянина України № НОМЕР_4 , який дійсний до 31 липня 2027 року, запис №19820405-03095, орган, що видав 6116) в користь Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1д, м. Київ, поштовий індекс: 01001, Україна, код ЄДРПОУ: 14360570) 4 876 (чотири тисячі вісімсот сімдесят шість) гривень 17 копійок - заборгованість за простроченими процентами, 500 (п`ятсот) гривень - штраф (фіксована частина), 1 180 (одну тисячу сто вісімдесят) гривень 54 копійки - штраф (процентна складова).
Згідно з ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі задоволення позову — на відповідача.
Враховуючи те, що Акціонерним товариством комерційний банк “Приватбанк” при подачі апеляційної скарги було сплачено судовий збір у сумі 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три) гривні, тому колегія суддів вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: с. Гніздичне, Збаразького району, Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , Паспорт громадянина України № НОМЕР_4 , який дійсний до 31 липня 2027 року, запис №19820405-03095, орган, що видав 6116) в користь Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1д, м. Київ, поштовий індекс: 01001, Україна, код ЄДРПОУ: 14360570) сплачений ними судовий збір у розмірі 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три) гривні.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” — задовольнити.
Заочне рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2021 року в частині відмови в позові про стягнення заборгованості за процентами та неустойкою (штрафи) — скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами та неустойкою (штрафи) — задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: с. Гніздичне, Збаразького району, Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , Паспорт громадянина України № НОМЕР_4 , який дійсний до 31 липня 2027 року, запис №19820405-03095, орган, що видав 6116) в користь Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1д, м. Київ, поштовий індекс: 01001, Україна, код ЄДРПОУ: 14360570) 4 876 (чотири тисячі вісімсот сімдесят шість) гривень 17 копійок - заборгованість за простроченими процентами, 500 (п`ятсот) гривень - штраф (фіксована частина), 1 180 (одну тисячу сто вісімдесят) гривень 54 копійки - штраф (процентна складова).
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: с. Гніздичне, Збаразького району, Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , Паспорт громадянина України № НОМЕР_4 , який дійсний до 31 липня 2027 року, запис №19820405-03095, орган, що видав 6116) в користь Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1д, м. Київ, поштовий індекс: 01001, Україна, код ЄДРПОУ: 14360570) сплачений ними судовий збір у розмірі 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три) гривні.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 19 липня 2021 року.

Головуючий 
Судді