ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5337/21 Справа № 203/960/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Колесніченко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року                                                                м. Дніпро
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді – Деркач Н.М.,
суддів – Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,
при секретарі Усик А.Д.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 

на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2021 року про повернення позовної заяви

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання майна, –

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання майна, визнано неподаною та повернуто позивачу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким зобов`язати суд прийняти позовну заяву та відкрити провадження по справі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що правові підстави для повернення позовної заяви відсутні.
Відповідач своїм правом, передбаченим положенням статті 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу, не скористався.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до положень частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Учасники справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.
Відповідач у встановлений законом строк не звернувся до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ухвали судді про залишення позовної заяви без руху виконані не в повному обсязі, оскільки позивач разом з уточненою позовною заявою подав лише оригінал платіжних документів (квитанцій, чеків), однак не надав до примірника уточненої позовної заяви для відповідача копії таких документів, про що канцелярією суду складений акт від 26 березня 2021 року. Крім того, в уточненій позовній заяві позивач так і не навів розрахунку суму, що заявлена до стягнення, що свідчить про те, що позовна заява так і не приведена у відповідність до вимог пункту 3 частини третьої статті 175 ЦПК України.
Проте, колегія суддів з такими висновками суду погодитися не може, зважаючи на наступне.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право на суд повинно бути забезпечено судовими процедурами, які мають бути справедливими.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175, 177 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
З матеріалів справи убачається, що ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2021 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю вимогам пунктів 2, 3, 5 частини третьої статті 175, частин четвертої, п`ятої статті 177 ЦПК України, оскільки: в позовній заяві відповідачем зазначена ОСОБА_2 , проте у тексті позовної заяви позивач зазначає відповідача як ОСОБА_2 , а у прохальній частині взагалі не зазначає імені та по батькові відповідача, у зв`язку з чим незрозуміло до якої особи з вимогами звертається позивач; заявляючи про стягнення з відповідача суми в розмірі 435 874,89 грн. позивач не наводить жодного розрахунку такої суми, не обґрунтував складові заявленої суми з посиланням на докази кожної складової такої суми, обмежившись загальним підсумком певної суми, що не відповідає вимогам пункту 4 частини третьої статті 175 ЦПК України; обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що відповідач є співвласником житлового приміщення разом з позивачем та є його колишньою дружиною, в позовній заяві не наводить доказів на підтвердження цих обставин та не додає згідно частини п`ятої статті 177 ЦПК України доказів цього, з чого було б видно актуальні дані про право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна та його співвласників; позивачу за позовом, поданим 05 березня 2021 року, належить сплатити судовий збір у розмірі, визначеному підпунктом 1 пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України “Про судовий збір” – 1% від ціни позову, тобто в сумі 4 358,75 грн. вказані в ухвалі реквізити; позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів), проте до позовної заяви додана низка документів (квитанцій) у копіях, зміст яких встановити неможливо, оскільки вони через неякісне оформлення є нечитабельними, тому позивачеві слід було надати суду додатки до позовної заяви в читабельному стані та у відповідності до кількості учасників справи, в розумінні частини першої статті 177 ЦПК України.
На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивач 25 березня 2021 року засобами поштового зв`язку направив клопотання про усунення недоліків у двох примірниках, уточнену позовну заяву в двох примірниках, інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23 березня 2021 року у двох примірниках, оригінал квитанції від 19 березня 2021 року про оплату судового збору в сумі 4 358,75 грн., а також оригінали квитанцій та чеків.
Вирішуючи питання щодо повернення позовної заяви, суд не взяв до уваги зазначені обставини та те, що заява про усунення недоліків є фактичним виправленням недоліків позову в порядку, передбаченому вимогами статтями 175-177, частини третьої статті 185 ЦПК України.
За таких обставин, висновок місцевого суду про те, що позивач у передбачений законом строк вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху виконав не в повному обсязі, є необґрунтованим.
Положення статті 185 ЦПК України щодо повернення заяви застосовуються в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали про усунення недоліків.
За змістом наведених норм закону, повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про усунення недоліків, можливо лише в тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, але ухилилась від виконання вимог, вказаних в ухвалі. Проте, якщо особа на виконання ухвали суду про залишення заяви без руху, подає суду відповідне клопотання щодо зазначених в ухвалі недоліків, воно повинно бути вирішене, з наведенням у процесуальному рішенні відповідних мотивів та висновків щодо такого клопотання. У разі, якщо суд дійде до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, він зобов`язаний продовжити процесуальний строк на усунення недоліків заяви.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).
Надмірний формалізм під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суперечить принципу верховенства права, завданням цивільного судочинства та порушує, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, право на доступ до суду.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції).
Так згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення суду з прав людини «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).
За таких обставин, судом першої інстанції неправильно застосовано до позовної заяви ОСОБА_1 правила частин першої та третьої статті 185 ЦПК України, що свідчить про надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства, оскільки застосовані судом обмеження не повинні обмежувати чи зменшувати право доступу до суду таким чином або до такої міри, що порушується сама сутність права.
Отже, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права є обґрунтованими.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Ураховуючи викладене, ухвала місцевого суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 259,268,374,379,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2021 року про повернення позовної заяви – скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.М. Деркач

Судді: І.Ю. Ткаченко

М.М. Пищида