УХВАЛА

09 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 520/162/20
адміністративне провадження № К/9901/27073/21 
Верховний Суд у складі  Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Гончарової І.А.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Ханової  Р.Ф., 
перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Харківській області на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2021 у справі № 520/162/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Харківській області про скасування вимог та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
23.07.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Харківській області на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2021.
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, Державної податкової служби України,   в якому просив суд зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області скасувати податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1056-23, зобов`язати Державну податкову службу України внести коригування в особисту картку платника податків позивача, а саме скасувати пені та недоїмку у розмірі 34726,81 грн, зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області вчинити дії щодо закриття виконавчого провадження стосовно податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1056-23.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2021, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 у справі № 520/162/20 скасовано. Прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Скасовано податкову вимогу Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 05.11.2019 № Ф-1056-23. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що фізична особа - підприємець                      ОСОБА_1 перебуває на обліку в Київській ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на загальній системі оподаткування. Позивач є платником податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
08.02.2016 позивачем до контролюючого органу подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік, в якій самостійно визначено загальну суму річного доходу у розмірі 380 735,00 грн та суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб 9 912,46 грн. Згідно розрахунку податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору і доходів, отриманих самозайнятою особою за 2015 рік, який є додатком до податкової декларації про майновий стан і доходи, сума чистого оподатковуваного доходу позивача визначено у розмірі 66 083,00 грн.
Також, 08.02.2016 року позивачем до контролюючого органу було подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік з таблицею №1 нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами - підприємцями, відповідно до якого ним самостійно визначено суму нарахованого єдиного внеску у розмірі                      22 930,80 грн (66 083,00 грн - сума чистого оподатковуваного доходу x 34,7 % розмір єдиного внеску).
Згідно з даних інтегрованої картки позивача, станом на 09.02.2016 у позивача утворилася недоїмка зі сплати ЄСВ за 2015 рік, яка з урахуванням переплати складає 17 787,86 грн.
Під час судового розгляду даної справи, судом встановлено, що контролюючим органом відносно позивача складені вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № Ф-1056-23 від 12.03.2018, № Ф-1056-23 від 04.03.2019 року, № Ф-1056-23 від 15.08.2019 року,                              № Ф-1056-23 від 05.11.2019.
Вирішуючи спір по суті, суд апеляційної інстанцій дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та скасував вимогу Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 05.11.2019 № Ф-1056-23 у розмірі 34 726,81 грн.
Головне управління ДПС у Харківській області не погодившись з судовим рішенням, звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2021 у справі № 520/162/20    скасувати в частині задоволених позовних вимог та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.
Згідно з частиною першою   статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України   (в редакції, що діє з 15.12.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої   статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України   учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз змісту наведених норм дозволяє зазначити про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до частини третьої   статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України   провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 2 частиною п`ятої   статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України   не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього   Кодексу   розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього   Кодексу   позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 6 частини шостої   статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України   для цілей цього   Кодексу   справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з пунктом 24 частини першої   статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України   розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Станом на 01.01.2021 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2270 гривень (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 № 1082-IX).
Враховуючи викладене, справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 227000 грн, відносяться до категорії справ незначної складності (за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої   статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).
З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скаржник звертається до Суду з матеріальною вимогою, предметом позову є визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 05.11.2019 № Ф-1056-23 у розмірі 34   726,81 грн.
За таких обставин, з огляду на положення пункту 6 частини шостої   статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2021 у справі № 520/162/20 не підлягає касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 1 частини першої   статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України   суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись   статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України,   
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скарги Головного управління ДПС у Харківській області на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2021 у справі № 520/162/20 відмовити.
Надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді	І.А. Гончарова І.А. Васильєва   Р.Ф. Ханова