ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/4636/21         Головуючий в І інстанції: Войцеховська Я.В.
Номер провадження: №22-ц/819/1665/21                 Доповідач: Майданік В.В.

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого                 Майданіка В.В.,
       суддів:                 Кузнєцової О.А.,
                               Орловської Н.В.,
       секретар                Давиденко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Мельниченка Миколи Сергійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 12 липня 2021 року, у складі судді Войцеховської Я.В., про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 збитки, завдані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у розмірі 817150,00 грн та судові витрати. 

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
07 вересня 2019 року близько 20-30 годині ОСОБА_3 , керуючи гідроциклом Bombardier Sea RXP300 2018 року, без реєстраційного номеру, рухаючись на великій швидкості по річці Кошовій, з боку Острівського мосту в напрямку Залізничного мосту в м. Херсоні, поблизу пляжу Піски, допустив зіткнення з належним йому (позивачу) на праві власності катером Bombardier Speedster 200.
Причиною зіткнення, на його думку, стало порушення ОСОБА_3 п.6.3.6. Правил судноплавства на внутрішніх водних шляхах України, а саме рухався на великій швидкості, у темний час доби, за кермом швидкісного судна, що забороняється. Крім того, матеріалами кримінального провадження встановлено, що на момент зіткнення відповідачка сиділа спереду свого чоловіка, що свідчить про перешкоду видимості покійному ОСОБА_3 і що також свідчить про наявність вини у даному зіткненні відповідачки.
Внаслідок зіткнення ОСОБА_3 помер в кареті швидкої допомоги.
В результаті вказаної події йому (позивачу) було завдано збитків, а саме значно пошкоджено катер Bombardier Speedster 200, належний йому на праві власності відповідно до свідоцтва про право власності НОМЕР_1 . Розмір завданих збитків складає 817150,00 грн.
За даним фактом було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, про що внесено відповідні відомості до ЄРДР за № 12019230000000319.
Досудове розслідування, в якому його визнано потерпілим, затягнулось, було призначено ряд експертиз. 
Одночасно він звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди у цивільному порядку. В позові йому було відмовлено рішенням Херсонського міського суду від 11.10.2020 року у справі № 766/4313/20, залишеним без змін постановою Херсонського апеляційного суду від 27.01.2021 року. Єдиною підставою відмови слугувало те, що заявлені вимоги є передчасними через відсутність процесуальних рішень за наслідками досудового розслідування.
Разом з тим, 27.01.2020 року в рамках кримінального провадження було винесено постанову про закриття кримінального провадження, відповідно до висновків якої саме внаслідок дій покійного ОСОБА_3 йому (позивачу) було завдано значного матеріального збитку.
На сьогоднішній день завдана йому шкода не відшкодована.
Відповідачка є єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 , тому вона разом зі спадщиною успадкувала також і обов`язок відшкодування майнової шкоди.
На підставі викладеного просив задовольнити позов.

Оскаржуваною ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12 липня 2021 рокусуд ухвалив:
--- заяву позивача про забезпечення позову задовольнити частково;
--- в порядку забезпечення позову накласти арешт на все майно в межах ціни заявлених позовних вимог в сумі 817 150,00 грн в межах спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
--- в іншій частині заяви відмовити.

В апеляційній скарзі адвокат Мельниченко Микола Сергійович, діючий від імені ОСОБА_1 , просить вказану ухвалу суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову. При цьому послався на порушення норм процесуального права. 
Зокрема, зазначив, що суд не прийняв до уваги того, що позивачем не обґрунтовано й не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову. Зокрема, не наведено доказів щодо наявності можливих недобросовісних дій з боку відповідача, у тому числі щодо створення потенційних труднощів у подальшому виконанні рішення. Самі лише твердження про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення не є достатньою підставою для забезпечення позову. Такий правовий висновок зроблений Верховним Судом у справі № 922/2163/17.
Також вказав, що поза увагою суду залишилось і те, що на день постановлення оскаржуваної ухвали майно, на яке суд наклав арешт (будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта – 868099265101; квартира АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта – 2364694665101), згідно інформаційних довідок з реєстру речових прав на нерухоме майно належить третім особам, а саме малолітнім ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які в якості відповідачів не залучені, що не відповідає вимогам ч.1 ст.150 ЦПК України. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у справі №753/22860/17.
Крім того, зазначив, що судом не враховано принцип пропорційності. Так, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. Натомість, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд не врахував, що самого лише автомобіля ВМW, модель 520D, номер шасі – НОМЕР_2 , держаний номерний знак НОМЕР_3 , середня вартість якого становить 1000 000 грн, буде достатньо для забезпечення позову, навіть за умови його повного обсягу в розмірі 817 150,00 грн, та наклав арешт на все майно ОСОБА_3 . Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить у задоволенні скарги відмовити, а судове рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначив, що скаржник замовчує той факт, що після подання цього позову ОСОБА_1 відчужила 01.06.2021 року отриманий нею у спадок автомобіль ВМW, 520D (скріншот додається).

Справу було призначено до апеляційного розгляду на 31.08.2021 року об 11-00 годині, однак сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися та про причини неявки суд не повідомили. Натомість до суду з`явилися та надавали пояснення їх представники, зокрема представник відповідачки ОСОБА_1 – адвокат Мельниченко Микола Сергійович та представник позивача ОСОБА_2 – адвокат Ващук Ярослав Вікторович. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності. 

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність ухвали вимогам процесуального закону, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

У справі встановлено таке.

Цей позов подано у березні 2021 року (а.с.1-4).

Із оприлюдненої в ЄДРСР ухвали суду першої інстанції від 06.05.2021 року вбачається, і це зазначено в оскаржуваній ухвалі та не заперечується сторонами, що провадження у справі за цим позовом було відкрито 06.05.2021 року. 

У своїй заяві від 09.07.2021 року, поданій до суду того ж дня, позивач ОСОБА_2 просив забезпечити позов, а саме: 
--- накласти в межах суми позову арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належало ОСОБА_3 та перейшло у спадок відповідачці ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а саме на:
– житловий будинок АДРЕСА_1 ;
– трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 ;
– транспортний засіб марки ВМW, модель 520D, номер шасі – НОМЕР_2 , тип загальний легковий седан-В, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; 
– квадроцикл марки MAVERICK 9MJE X3 XRS TURBO R, заводський № НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 , шасі № НОМЕР_6 , 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7 ;
--- заборонити будь-яким особам вчиняти дії з відчуження зазначеного рухомого й нерухомого майна (а.с.а.с.5-7).

Вказана заява обґрунтована тим, що обов`язком відповідача, як спадкоємця майна особи, якою позивачу завдано матеріальні збитки на суму 817 150,00 грн, є відшкодування завданої шкоди. Але в добровільному порядку відповідач не відшкодовує завдану шкоду. Вжиття заходів забезпечення позову має на меті недопущення відчуження успадкованого майна. Невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Ним (тобто позивачем) подано клопотання про залучення співвідповідачів – дітей померлого ОСОБА_3 , які прийняли спадщину та отримали відповідні свідоцтва, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також залучення служби у справах дітей в якості третьої особи на стороні співвідповідачів (відповідача).

Згідно Інформації щодо об`єкта нерухомого майна з різних реєстрів (Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна), сформованої 22.02.2020 року та 24.05.2021 року – власником житлового будинку АДРЕСА_1 станом на 22.02.2020р є ОСОБА_3 , натомість неповний витяг станом на 24.05.2021 року вказує на проведену реєстрацію 21.05.2021 року права власності. Власником трикімнатної квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_4 (1/2 частка) та ОСОБА_5 (1/2 частка) на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21.05.2021 року (а.с.8-12).

Законом України "Про доступ до судових рішень" встановлений порядок доступу до судових рішень з метою забезпечення відкритості діяльності судів загальної юрисдикції, прогнозованості судових рішень та сприяння однаковому застосуванню законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.4 вказаного Закону судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону, зокрема до відомостей, які дають можливість ідентифікувати фізичну особу.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднена ухвала Херсонського міського суду Херсонської області від 13.07.2021 року (реєстраційний номер ухвали 98322684) у цій справі № 766/4636/21. Відповідно до вказаної ухвали суд ухвалив:
--- клопотання представника позивача задовольнити;
--- залучити по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення збитків завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення в якості співвідповідачів – ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ); в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Виконавчий комітет Корабельної районної у м.Херсоні ради, орган опіки та піклування 73000 м.Херсон вул. Суворова, 29 ЄДРПОУ 04060172;
--- встановити відповідачам ( їх законним представникам) строк для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву і всіх документів, які можливо додати до суду, що підтверджують заперечення проти позову, - протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали.

       Частково задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява відповідає вимогам ст.151 ЦПК України, є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню з накладанням арешту в межах ціни позову в межах спадкового майна після смерті ОСОБА_3 без зазначення такого майна, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Також суд виходив з того, що обраний позивачем вид забезпечення позову у виді накладення арешту на все майно, належне відповідачу, може призвести до невиправданого обмеження всіх майнових прав спадкоємців, оскільки вартість всього майна може перевищувати суму боргу та обмежить власника правом розпоряджатися майном. Також суд виходив з того, що предметом спору є стягнення боргу, розмір якого становить 15 000 доларів США, а тому забезпечення позову у виді накладення арешту на майно в межах ціни позову, що належить відповідачу на праві власності, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він є правильним по суті.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення ст.ст.18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

При цьому відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті – це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Згідно з ч.1 ст.150 зазначеного Кодексу позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1); забороною вчиняти певні дії (п.2).

За ч.3 ст.150 вказаного Кодексу заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову": єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви особи, яка бере участь у справі (п.1.); розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи-підприємця; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням цих заходів (п.4.).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. 

Таким є правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18.

У цій справі предметом позову є стягнення з відповідача на користь позивача 817 150,00 грн на відшкодування завданих збитків. 

Оскільки у заяві про забезпечення позову позивач вказує про подане ним клопотання про залучення до участі у справі у якості співвідповідачівдітей померлого ОСОБА_3 , які прийняли спадщину та отримали відповідні свідоцтва, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , то можна дійти висновку, що вказане клопотання подано до або одночасно з заявою про забезпечення позову. Оскаржувана ухвала постановлена 12.07.2021 року, а ухвала про залучення вказаних дітей співвідповідачами – наступного дня, 13.07.2021 року. Тобто на даний час (з 13.07.2021 року) вказані діти, які прийняли спадщину, також є співвідповідачами. Таким чином, апеляційний суд не може погодитися з доводами скаржника відносно того, що незалучення дітей у якості співвідповідачів на час постановлення оскаржуваної ухвали є підставою для скасування ухвали, враховуючи, що позивач виконав усі дії, залежні від нього, і мав підстави сподіватись на вчинення судом відповідних процесуальних рішень. 

Вважаючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою, апеляційний суд враховує, що оскільки спір між сторонами виник відносно відшкодування позивачу завданих йому збитків на суму 817 150,00 грн, то ухвала суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову за заявою позивача є законною і співмірною із заявленими вимогами, такою, що достатнім чином мотивована. 

Так, суд вірно зазначив, що заява про забезпечення позову відповідає вимогам ст.151 ЦПК України, є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню з накладанням арешту в межах ціни позову в межах спадкового майна після смерті ОСОБА_3 без зазначення такого майна, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Також суд правомірно вказав, що забезпечення позову у виді накладення арешту на майно в межах ціни позову, що належить відповідачу на праві власності, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Оскільки за ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, а предметом спору є відшкодування збитків на суму 817 150,00 грн, вбачається, що обраний судом апеляційної інстанції вид забезпечення позову – накладення арешту на все майно в межах ціни заявлених позовних вимог в сумі 817 150,00 грн в межах спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, а відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що незабезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним, а заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер.

Прийшовши до такого свого висновку, суд апеляційної інстанції враховує й те, що, як вбачається з наданого позивачем скріншоту даних про перереєстрацію ТЗ на нових власників, ОСОБА_1 відчужила 01.06.2021 року отриманий нею у спадок автомобіль ВМW, 520D номер шасі – НОМЕР_2 . При цьому адвокат Мельниченко Микола Сергійович, діючий від імені ОСОБА_1 , при апеляційному розгляді справи зазначив, що про цей факт йому нічого не відомо.

Таким чином, оскаржувана ухвала є законною і обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону та висновків суду не спростовують. 
Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на те, що позивачем не обґрунтовано й не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому апеляційний суд виходить з ціни позову, фактичних обставин справи, відчуження відповідачем після пред`явлення цього позову одного із предметів спадкового майна (автомобіля), які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. Посилання скаржника на правовий висновок, зроблений Верховним Судом у справі № 922/2163/17, є недоречним, оскільки є різними фактичні обставини, встановлені у зазначених справах. Зокрема, у вказаній справі № 922/2163/17, на відміну від цієї справи, заява позивача не містила доказів завдання їй шкоди, обґрунтування її розміру. 
Також підлягають відхиленню й посилання скаржника на незалучення у якості відповідачів малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є власниками житлового будинку й квартири, на день постановлення оскаржуваної ухвали. При цьому суд апеляційної інстанції виходить з того, що, як вже було зазначено, оскаржувана ухвала постановлена 12.07.2021 року, а ухвала про залучення вказаних осіб співвідповідачами – наступного дня, 13.07.2021 року. Клопотання ж про їх залучення було подано позивачем до або одночасно з заявою про забезпечення позову. Тобто на даний час (з 13.07.2021 року) вказані діти, які прийняли спадщину, також є співвідповідачами. Крім того, арешт судом було накладено на все майно в межах ціни заявлених вимог в сумі 817 150,00 грн, без конкретизації майна.
Також слід залишити поза увагою посилання на неврахування судом принципу пропорційності. При цьому суд апеляційної інстанції враховує те, що предметом спору є відшкодування збитків на суму 817 150,00 грн, а накладення арешту на все майно в межах ціни заявлених позовних вимог в сумі 817 150,00 грн в межах спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , є співмірним із заявленими позовними вимогами. Відповідно до долучених до апеляційної скарги скріншотів з сайту продажу автомобілів вартість автомобіля ВМW, модель 520D 2017 року випуску становить близько 1 000 000 грн (від 36 тис. до 43 тис доларів США). Однак, вказані скріншоти, за відсутності належним чином завіреної копії правовстановлюючого документу на автомобіль та відповідного висновку про його оцінку, містять ознаки припущення й не свідчать про встановлення дійсного факту щодо оцінки автомобіля. Тим більше, як встановлено, вказаний автомобіль вже відчужено.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не вказують на такі її порушення, що вплинули на правильність вирішеного судом питання, апеляційний суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін. 

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд 

П О С Т А Н О В И В :

       Апеляційну скаргу адвоката Мельниченка Миколи Сергійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

       Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 12 липня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови – 02 вересня 2021 року. 

Головуючий                                _ _ _ _ _ _ _ _ _ _                          В.В. Майданік

Судді:                                        _ _ _ _ _ _ _ _ _ _                 О.А. Кузнєцова
                        
                                       _ _ _ _ _ _ _ _ _ _                  Н.В. Орловська